Справа № 127/24383/26 
Провадження № 33/801/941/2026
Категорія: 307 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Курбатова І. Л.
Доповідач: Шемета Т. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Шемети Т. М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2026 року в справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173 – 2 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області в складі судді Курбатової І. Л. від 04 серпня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді тридцяти годин громадських робіт.
Не погодившись з такою постановою, 20 серпня 2026 року (конверт на а. с. 31) ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. 
Відповідно до частини 1 статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У підпункті «а» п. 3 ст. 35 Конвенції зазначено, що Суд визнає неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є несумісною з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтованою або є зловживанням правом на подання заяви. Відповідно до положення п. 4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.
У розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи пп. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Зокрема, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02), «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року (Guntis APINIS against Latvia, заява № 46549/06).
У свою чергу аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справи № 199/6713/14-ц, № 9901/34/19, № 9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
КУпАП не містить прямих норм, які б регулювали поняття зловживання процесуальними правами, однак ЄСПЛ та Верховний Суд займають незмінну позицію, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу і їх представників. Водночас використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють, оскільки вказані дії суперечать основним засадам (принципам) судочинства.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 вживає зневажливі висловлювання, які не притаманні для написання ділових документів, надає зневажливу оцінку процесуальних дій та рішень судді першої інстанції, висуває безпідставні звинувачення, вживає нецензурні висловлювання, що неприпустимо при оформленні процесуального документа. Зокрема, заявник зазначає (мову оригіналу збережено): «Слово «Блять» я сказав для зв`язки слів….» ; «… тобто ОСОБА_2 надумала собі, що вона «Хазяйка положенія»»; «…в судовому засіданні я не ображав нецензурною лайкою, принижував, погрожував фізичною розправою відносно матері ОСОБА_3 , а лише застосував слово «Блять» стосовно судді…»; в прохальній частині апеляційної скарги пункт 4 викладений так: «Винести постанову, що ніякого насильства не було. А був маразм що коти та собаки скоїли домашнє насильство.».
Апеляційний суд виснує, що вживання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі таких висловлювань переходять межі нормальної, допустимої та легітимної критики, є провокативними, недоречними, а прохальна частина апеляційної скарги викладена у формі сарказму та не спрямована на досягнення мети апеляційного оскарження: щоб скарга була розглянута в межах повноважень апеляційного суду. Такі висловлювання становлять явну неповагу до суду як інституції та свідчать про зловживання ОСОБА_1 своїми правами.
КУпАП не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання.
Разом з тим заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. За таких обставин, приймаючи до уваги вищезазначені положення нормативно-правових актів та практику ЄСПЛ, зокрема у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява№67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02, «Guntis Apinis проти Латвії» від 20 вересня 2011 року, заява № 46549/06, апеляційний суд виснує, що використання ОСОБА_1 у тексті апеляційної скарги неприпустимих та образливих висловлювань, вказує на таке зловживання.
Ураховуючи викладене, скарга або заява, з якої вбачається зловживання процесуальними правами, є неприйнятною та підлягає поверненню апелянту.
Разом з тим, апеляційний суд роз`яснює, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею в порядку, встановленому КУпАП України, з урахуванням необхідності виправлення зазначених вище висловлювань, вжитих в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. 1, 2, 294 КУпАП суддя - 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 04 серпня 2026 року повернути особі, яка її подала. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького 
апеляційного суду         Т. М. Шемета