Справа № 485/1014/26
Провадження № 2/485/671/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року  м. Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Квєтки І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м.Снігурівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, третя особа: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", про зняття арешту з майна,
встановив:
У червні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про скасування (припинення) обтяження та вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності було первинно зареєстроване Снігурівським бюро технічної інвентаризації 22 червня 1990 року за № 981. 
24 лютого 2026 року під час спроби державної реєстрації права власності в ДРРП позивач дізналася про наявність обтяження - заборони відчуження нерухомого майна (реєстраційний номер 3474230, зареєстровано 18 липня 2006 року Снігурівською державною нотаріальною конторою). Запис внесено на підставі листа Снігурівського відділення Держбанку № 3255 від 22 травня 1990 року у зв`язку з укладенням кредитного договору на суму 8 000 карбованців. Вона повністю виконала кредитні зобов`язання, що підтверджується відповідними розрахунковими документами (квитанціями).
Нотаріус їй відмовила у вчиненні нотаріальної дії (посвідченні договору купівлі-продажу) через наявність обтяження та відсутність повідомлення кредитора про його зняття. Отримати таке повідомлення неможливо, оскільки Держбанк СРСР ліквідовано без правонаступників.
З огляду на викладене, оскільки правові підстави для обтяження належного їй нерухомого майна відсутні, а скасувати заборону відчуження в позасудовому порядку неможливо, виникла необхідність захистити порушене право в судовому порядку шляхом припинення (скасування) обтяження. 
10 липня 2026 року від представника третьої особи Латиша Є.О. надійшли пояснення (вх. № 5650/26Вх), у яких зазначається, що в АТ "Ощадбанк" відсутня інформація та документи щодо підстав накладення заборони на майно, яке належить позивачу. Обтяження було зареєстровано зі спливом багатьох років від дати виникнення підстави для його внесення до відповідних записів. АТ "Ощадбанк" у 2006 році не зверталося до Снігурівської державної нотаріальної контори із заявами про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна. Станом на дату надання Держбанком (окремим банком у системі банків СРСР) повідомлення не існувало як АТ "Ощадбанк", так і юридичних осіб, правонаступником прав і обов`язків яких є банк. Відповідно до п. 3 розділу "Загальні положення" Статуту АТ "Ощадбанк", останній є правонаступником усіх прав і обов`язків Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України, зареєстрованого Національним банком України 31.12.1991 за № 4, а тому АТ "Ощадбанк" не може відповідати за зобов`язаннями, стороною яких він не був.
В судове засідання сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.
Позивач ОСОБА_1 просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. /вх.№6355/26Вх. від 03.07.2026р./.
Представник відповідача Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області просить розгляд справи проводити без участі представника нотаріальної контори, з приводу позовних вимог покладаються на розсуд суду.
Представник третьої особи АТ "Ощадбанк" просив розгляд справи здійснювати без участі представника АТ "Ощадбанк".
Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що згідно із зобов`язанням індивідуального позичальника житлово-будівельного кооперативу від 22 травня 1990 року, ОСОБА_1 зобов`язалася повернути протягом 11 років під 3% річних позику в розмірі 8 тисяч карбованців, отриману в Снігурівському відділенні Ощадбанку, а також використати її за цільовим призначенням (для придбання житлового будинку), до 22 липня 1990 року (а.с. 17-18).
Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Снігурівською державною нотаріальною конторою 24 травня 1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-505, позивачка придбала житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності позивачки на зазначений будинок зареєстровано Снігурівським бюро технічної інвентаризації 22 червня 1990 року за № 981 /а.с. 10-12/.

Згідно з платіжними квитанціями, ОСОБА_1 сплатила позику на придбання житлового будинку в загальній сумі 8 200 рублів (а.с. 19-21).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 465791126 від 26 лютого 2026 року, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2-505 від 24 травня 1990 року зареєструвала право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12-зворот).
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка № 465788780 від 26 лютого 2026 року), щодо зазначеного житлового будинку накладено обтяження у виді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3474230, підстава накладення: лист б/н від 22 травня 1990 року Снігурівського відділення Держбанку № 3255, власник: ОСОБА_1 (а.с. 13).
Також, згідно з фотокопією сторінки з Алфавітної книги до реєстру заборон Снігурівської державної нотаріальної контори за 1990 рік, наявний запис за № 14/90 про накладення заборони на майно ОСОБА_1 (а.с. 39).
Постановою завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори від 11 травня 2026 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - прийнятті документів для посвідчення договору купівлі-продажу належного їй житлового будинку - у зв`язку з наявністю у реєстрах чинного обтяження (заборони відчуження) (а.с. 25).
Національний банк України від 08 червня 2026 року № 160/61124 на запит суду повідомив таке: відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 №821 "Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективного економіки" (далі-Постанова №821) реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк житлових заощаджень і кредитування СРСР (Ощадний банк СРСР). На виконання Постанови № 821 Держбанк СРСР створив на території УРСР Український республіканський банк Держбанку СРСР. Згідно з пунктами 2 та 3 Постанови Верховної Ради Української РСР "Про порядок введення в дію Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 20.03.1991 № 873-ХІІ (далі - Постанова № 873-ХІІ) Верховною Радою України оголошено власністю України Український республіканський банк Держбанку СРСР і створено на його базі Національний банк України. Постановою Президії Верховної Ради України від 07.10.1991 № 1605-ХІІ затверджено статут Національного банку України, в якому не визначалось правонаступництво Національного банку України. З огляду на зазначене, Український республіканський банк Держбанку СРСР не має правонаступників. Станом на 19.06.2026 Державний реєстр банків не містить відомостей про Держбанк СРСР, а також не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку, що став правонаступником Держбанку СРСР. Стосовно Ощадного банку СРСР зазначено наступне: згідно з пунктом 2 Постанови № 873-ХІІ Український республіканський банк Ощадного банку СРСР з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами оголошений Верховною Радою України власністю України. 31.12.1991 Національний банк України зареєстрував Статут Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України (далі-Ощадбанк України), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 4. Відповідно до положень вказаного вище статуту Ощадбанк України створено згідно з Законом УРСР від 20.03.1991 "Про банки і банківську діяльність" та входить до банківської системи України. Положення статуту Ощадбанку України не містять інформації про правонаступництво щодо Ощадного банку СРСР та Українського республіканського Ощадного банку СРСР. Відповідно до пункту 3 загальних положень статуту АТ "Ощадбанк" є правонаступником всіх прав і обов"язків Ощадбанку України, зареєстрованого Національним банком України 31.12.1991 за №4. 
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).
У відповідності до ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси накладають та знімають заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об"єктів незавершеного будівництва, майбутніх об"єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також у випадках, встановлених законодавством, рухомого майна.
Відповідно до ст.74 Закону України "Про нотаріат" нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; смертю відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором або смертю другого з подружжя, що уклали спадковий договір; смертю другого з подружжя, яке склало спільний заповіт подружжя; відчуженням майна, переданого під виплату ренти; спливом строку, на який накладено заборону відчуження; рішенням суду; судовим рішенням про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою, про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; зверненням органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; в інших випадках, встановлених законодавством. Нотаріус знімає заборону відчуження рухомого майна у випадках, встановлених законодавством.
Згідно з п. 4.1 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус у випадках, встановлених законодавством, знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно, а також рухомого майна.
Відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили, у тому числі постанови господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання боржника банкрутом - щодо припинення всіх обтяжень прав на майно боржника (крім тих, які застосовано у кримінальному провадженні); визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості.
Відповідно до ст.609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Встановлено, що запис про реєстрацію обтяження на нерухоме майно позивачки не скасований нотаріусом, оскільки повідомлення кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту) у порядку статті 74 Закону України "Про нотаріат" не подано. Наявність такого запису порушує право позивачки, як власника нерухомого майна.
Також встановлено, що повідомлення кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту), яким у даній справі є Снігурівське відділення держбанку №3255, отримати неможливо, оскільки останнє припинено без правонаступників.
Статтею 41 Конституції України, передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09, провадження № 61-12406св21 (ЄДРСРУ № 108296856), від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21, ЄДРСРУ № 108653799).
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
З досліджених судом матеріалів слідує, що на житловий будинок АДРЕСА_1 , належний позивачці, застосовано заборону відчуження позичальником за борговими зобов`язаннями, разом з тим доказів існування таких на теперішній час суду не надано.
З огляду на викладені обставини, наявність обтяження щодо належного позивачці житлового будинку порушує її право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном. Це зумовлено відсутністю доказів існування заборгованості за борговими зобов`язаннями, відсутністю відкритих виконавчих проваджень про стягнення з позивачки коштів на користь стягувача, а також спливом значного часу з моменту накладення арешту (обтяження).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону) (ч.1 ст.8 ЦК України).
Верховний Суд у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 зазначив, що: "можуть існувати випадки, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслює, що коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону".
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Снігурівської державної нотаріальної контори про скасування обтяження з належного позивачці майна підлягають задоволенню.
Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати.
Керуючись ст.4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області, третя особа: Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", про зняття арешту з майна, - задовольнити.
Скасувати (припинити) обтяження у виді накладеної заборони на нерухоме майно з об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження на цей будинок, реєстраційний номер обтяження 3474230, зареєстровано 18 липня 2006 року реєстратором Снігурівська державна нотаріальна контора на підставі листа Снігурівського відділення Держбанку №3255 від 22 травня 1990 року, б/н.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дати складання повного судового рішення.
Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення 04.08.2026.