Справа № 724/903/26
Провадження № 1-кп/724/78/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 
за участі: 
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 
прокурора 
Дністровської окружної прокуратури: ОСОБА_3 
обвинуваченого: ОСОБА_4 
захисника: ОСОБА_5 
потерпілої: ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотин Чернівецької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026260000000018 від 25.01.2026, щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коболчин, Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25.01.2026, приблизно о 07 год 11 хв, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час ранкових сутінок, рухався по вул. 28 Червня, що в с. Атаки, Дністровського району, Чернівецької області, зі сторони м. Хотин в напрямку м. Кам`янець-Подільський.
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований неподалік будинку №19 вищевказаної вулиці і позначений інформаційно-вказівними знаками 5.38.1(2) «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.2 «Зебра», водій ОСОБА_4 , маючи об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку для руху, а саме пішохода ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину дороги 
по пішохідному переходу, проявив неуважність до дорожньої обстановки не надавши перевагу у русі вказаному пішоходу та не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до повної зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено смерть. Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002, який безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з наслідками, та вимагає від водія: - п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Також сприяло порушенню вказаних пунктів ПДР України недотримання водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5 та 2.3 (б) ПДР, які вимагають від водія:- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; - п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Дії обвинуваченого  ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. пояснивши суду, що він щире розкаюється у вчиненому, вчинив дорожньо-транспортну пригоду в результаті чого загинула пішохід. Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні в судовому засіданні зазначила, що померла ОСОБА_7 є дочкою її сестри. Вона йшла до церкви, що у с. Атаки Дністровського району, на пішохідному переході її збила машина. Після чого їй подзвонили та повідомили, що вона мертва. Вона розуміє, що її вже не повернути, але просить суд суворо не карати обвинуваченого, будь-яких претензій до нього не має.    Прокурор у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонував порядок дослідження доказів, передбачений ч. 3 ст. 349 КПК України.  Захисник обвинуваченого — адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про здійснення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, тобто визнати недоцільним дослідженням доказів, які ніким не оспорюється. При цьому зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину, не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті.      Обвинувачений у судовому засіданні зазначив, що він повністю погоджується з фактичними обставинами кримінального правопорушення, які викладені у обвинувальному акті, не оспорює ці обставини та вважав недоцільним їх дослідити.      На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.  При цьому судом з`ясовано, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позицій, та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.   Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» згідно яким суд повинен уникати зайвих формальностей у разі визнання особою своєї вини, при цьому забезпечуючи належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.     Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого  ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.     Призначаючи покарання відносно обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого  ОСОБА_4 , який проживає по  АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем несення військової служби характеризується також позитивно, не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Судом, відповідно до ст.66 КК України, прийняті до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 виразилось у тому, що він у повному обсязі визнав свою вину, негативно оцінюючи свої вчинки. При цьому висловив щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, наслідком чого стало конкретні дії, а саме відшкодування ним завданих збитків потерпілому, тобто бажання виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.        Відповідно до постанови Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17, активне сприяння розкриттю злочину, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів по справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.             Так, дослідженими у судовому засіданні інформації з інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», яка надійшла на спецлінію «102» ГУНП в Чернівецькій області встановлено, що ОСОБА_4 самостійно повідомив органи поліції про дорожньо-транспортну подію, яка мала місце 25.01.2026 у с. Атаки Дністровського району, в результаті чого він здійснив наїзд на жінку.     Крім того, відповідно до картки виїзди швидкої медичної допомоги № 56 від 25.01.2026 встановлено, що з номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 , здійснено виклик швидкої медичної допомоги на місце ДТП, яка сталася у с. Атаки Дністровського району.           Враховуючи наведені факти, суд розцінює зазначені вище дії ОСОБА_4 як активними та ініціативними у сприянні розкриттю кримінального правопорушення.     Обставин, які обтяжують покарання  ОСОБА_4 судом, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.            З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме Дністровським районним сектором №3 філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області вбачається, що в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що обвинувачена має низький рівень ризику. На думку органу пробації, виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства. Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.    Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати, зокрема, наслідки, що настали, характер та мотиви допущених особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного.            У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню обвинуваченого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.        З урахуванням тяжкості скоєного кримінального правопорушення, хоча й з необережності, та конкретних обставин його вчинення, обсяг та характер допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ; ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щирі переживання і каяття; відсутність обтяжуючих покарання обставин, тому суд, вважає, що основне покарання для обвинуваченого слід призначити у виді позбавлення волі, передбаченою санкцією частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення. Інших альтернативних видів покарання санкція ч. 2 ст. 286 КК України не передбачає.         Разом з тим, з урахуванням особи обвинуваченого, думки потерпілої, яка не наполягає на його ізоляції від суспільства, а вважає за можливим не позбавляти волі ОСОБА_4 , матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, у зв`язку з відшкодуванням ним матеріальної шкоди, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів у сумі 60 тис грн, позитивної характеристики обвинуваченого за місцем проживання та за місцем несення військової служби, безпосередню участь у період з 03.07.2023 по 06.01.2026 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, його посткримінальна поведінка, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та враховуючи досудову доповідь органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, тому приймає рішення відповідно до ст.75 КК України про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.        Дане покарання, на думку суду, відповідає скоєному та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. У випадку призначення покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами (п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).    Додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.      Відповідно до положень ст. ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя, і ніхто не може бути свавільно життя позбавлений.            Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ст.2) встановлено, що право кожного громадянина на життя охороняється законом.     Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК України. У контексті цього питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, з дотриманням засад справедливості та принципу рівності всіх перед законом.      Так, внаслідок порушення особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в окремих випадках, є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.      У контексті цієї справи, суд також враховує характер і обсяг допущеного обвинуваченим грубого порушення Правил дорожнього руху, а саме, що дорожньо-транспортна пригода сталася на освітленій ділянці дорозі, наїзд на пішохода обвинувачений здійснив на пішохідному переході.          Крім того, суд враховує наслідки вчинення кримінального правопорушення, що є непоправними-смерть потерпілого.           Вказані вище обставини мають значення при виборі заходу примусу та для забезпечення його мети.           На підставі викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху, наслідків злочину — смерть потерпілого, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами у межах строку визначеного ч. 2 ст. 286 КК України.      Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Так, в ході досудового розслідування проведені наступні судові експертизи: судової інженерно-транспортної експертизи, висновок № СЕ-19/126-26/1158-ІТ від 04.02.2026 на суму 3565 грн. 60 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи, висновок№ СЕ-19/126-26/1159-ІТ від 12.02.2026 на суму 4457 грн. 00 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи, висновок № СЕ-19/126-26/2100-ІТ від 11.03.2026 на суму 2228 грн. 50 коп.; судової транспортно-товарознавчої експертизи, висновок № СЕ-19/126-26/1160-АВ від 05.02.2026 на суму 4457 грн. 00 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи, висновок № СЕ-19/126-26/2906-ІТ від 11.03.2026 на суму 3565 грн. 60 коп. Отже, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта внаслідок проведення експертизи на загальну суму 18273,70 грн, які підтвердженні документально, підлягають стягненню з обвинуваченого в повному об`ємі на користь держави. Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України. Заходи забезпечення у виді арешту майна, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.01.2026 року у справі 727/1027/26 підлягають скасуванню. Враховуючи, що клопотань про зміну чи скасування запобіжного заходу не надійшло, а тому застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.01.2026 року, до набрання вироком законної сили залишити без змін.      Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. У зв`язку з цим, суд вважає, що після набрання вироком законної сили, застава внесена заставодавцем ОСОБА_8 в розмірі 80225, 00 грн, згідно квитанцій АТ «Приватбанк» від 26.01.2026 на депозитний рахунок територіального управління ДСА України в Чернівецькій області №UA548201720355279001000008745 підлягає поверненню останній. 
Керуючись ст.ст. 124, 349 ч.3, 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України,  ОСОБА_4  звільнити від відбування основного призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, і визначити йому іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого  ОСОБА_4  наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід засудженому  ОСОБА_4  до набрання вироком законної сили - залишити у виді застави.
Після набрання вироком законної сили, заставу, внесену ОСОБА_9 в розмірі 80225, 00 грн. (вісімдесят тисяч двісті двадцять пять) гривень 00 копійок на депозитний рахунок територіального управління ДСА України в Чернівецькій області №UA548201720355279001000008745 згідно квитанцій АТ «Приватбанк» від 26.01.2026 — повернути заставодавцю ОСОБА_9 . 
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.01.2026 року, на транспортний засіб марки «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Речові докази: 
- транспортний засіб марки «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_2 , який передано на зберігання на території ВП №2 (м. Хотин) ГУНП в Чернівецькій області, за адресою: м. Хотин вул. Незалежності, 21 - повернути ОСОБА_4 ;
- DVD-R-диск із відеозаписом, що фіксує маршрут руху наряду поліції до місця дорожньо-транспортної пригоди 25.01.2026, який долучений до матеріалів кримінального провадження - залишити зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.
Стягнути з  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 18273 (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят три) гривні 70 копійок. 
Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: | ОСОБА_10