Справа № 203/5517/26
Провадження № 2/0203/2731/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.
при секретарі  - Биченковій Г.С.
за участю позивача - ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилався на те, що він є особою з інвалідністю ІІ групи та має прав на пільги, передбачені Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», зокрема на право безоплатного паркування та зберігання транспортних засобів. 17.11.2025 року він мав намір скористатись парковкою для легкового автотранспорту, яка знаходиться на території Центрального автовокзалу м.Дніпра, за адресою: м.Дніпро, вул.128-ї Бригади Тероборони,10, що належить ПрАТ «ДОПАС». Про можливість скористатись парковою він дізнався з інформації, розміщеної на інтернет-сайті https://www.dopas.dp.ua/parking, який належить ПрАТ «ДОПАС». В інформації було зазначено, що підприємство надає послуги з паркування та інформує про можливість скористатись паркінгом Центрального автовокзалу з цілодобовим відеоспостереженням на 500 місць легкового та вантажного транспорту. Скориставшись парковочним місцем паркінгу Центрального автовокзалу та послугою з паркування, він на особистому автомобілі «Хонда Цивік», д.н.з. НОМЕР_1 , намагався виїхати з місця паркування. Проте, на виїзді з паркінгу працівник ПрАТ «ДОПАС» відмовився відкривати шлагбаум для виїзду та висловив вимогу здійснити оплату за користування парковочним місцем на паркінгу. Він пред`явив зазначеному працівнику посвідчення інваліда ІІ групи, вказав на розміщений на лобовому склі автомобіля знак «Водій з інвалідністю» та повідомив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №585 від 25.05.2011 року має право на безоплатне паркування. Разом з тим, останній посилаючись на встановлені адміністрацією підприємства правила, відмовився відкривати шлагбаум, продовжуючи вимагати оплату. В зв`язку з цим, він був змушений викликати поліцію, однак по приїзду, працівники поліції обмежились лише прийняттям від нього заяви. Таким чином, протиправні дії відносно нього припинені не були та він був змушений сплатити підприємству 0 грн. незаконної винагороди за паркування. Внаслідок цього, він зазнав матеріальної шкоди, а також моральної шкоди, в результаті отриманого стресу від протиправних дій та вимушеного звернення за медичною допомогою та подальшим лікуванням, спочатку амбулаторно, а після погіршення стану здоров`я – стаціонарно. Посилаючись на вказані обставини, положення Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», норми ЦК України, Порядок та Правила, затверджені постановами Кабінету Міністрів України №585 від 25.05.2011 року та №176 від 18.02.1997 року, позивач просив визнати протиправними дії ПрАТ «ДОПАС» щодо відмови в реалізації його права на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів; щодо його протиправного утримання і обмеження свободи на вільне пересування і недоторканість, направлених на примушення сплатити підприємству 40 грн. незаконної винагороди за паркування; а також стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 40 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 51700 грн. 

В наданому відзиві представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що ПрАТ «ДОПАС» не є належним відповідачем по справі, будь-яких послуг позивачу 17.11.2025 року не надавало, не отримувало та не отримує на свій рахунок коштів від паркувань транспортних засобів, у т.ч. позивача. Жоден працівник ПрАТ «ДОПАС» не здійснює обслуговування будь-яких паркувальних майданчиків. Посилання позивача на Правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 18.02.1997 року №176 є безпідставним, оскільки ці Правила передбачають відповідальність власників автостанцій за якість та безпечність послуг, що надаються автостанціями пасажирам і автомобільним перевізникам, доступність, технічний та санітарно-гігієнічний стан будівель, споруд, обладнання на території автостанцій. Позивач не набув статусу пасажира, не був організатором регулярних перевезень, замовником транспортних послуг, автомобільним перевізником чи персоналом автомобільного транспорту. Тому ці Правила не можуть поширюватись на правовідносини між позивачем та третіми особами відносно здійснення паркування. Також у відзиві зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , окрім ПрАТ «ДОПАС» зареєстровано десятки суб`єктів господарювання – юридичних осіб та ФОП, які самостійно здійснюють свою господарську діяльність, жодним чином не пов`язану із діяльністю автостанції та самостійно відповідають за результати такої діяльності. 

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідно до інформації Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:06:097:0082, з цільовим призначенням 12.08 – для роміщення та експлуатації будівельних споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій, вид фактичного використання – фактичне розміщення автовокзалу, належить на праві власності ПрАТ «ДОПАС». Загальний доступ транспортних засобів на цю земельну ділянку здійснюється виключно через КПП облаштований камерами відео спостереження, електричними шлагбаумами, автоматичної фіксацією державного номеру транспортного засобу, часу в`їзду та автоматичною видачою власнику транспортного засобу відповідного талону, в якому зазначено, що плата за користування територією автовокзалу здійснюється в паркоматі або безконтактно через «Paypass» при виїзді з території автовокзалу. Також на посту контролю при вїзді на територію автовокзалу встановлені щити з повідомленням, що територія належить ПрАТ «ДОПАС». В декількох десятках метрів від поста контролю розташоване службове приміщення диспетчера КПП працівника ПрАТ «ДОПАС», поруч з яким розташований паркомат. При оплаті видається фіскальний чек, в якому зазначено, що паркомат відноситься та належить ФОП ОСОБА_2 та оплата приймається за користування територією. Напроти приміщення диспетчера КПП розташована нижня платформа автовокзалу, на яку прибувають рейсові автобуси. Поруч з платформою знаходиться трансформаторна, біля якої встановлено дорожній знак «Цілодобова парковка». Тобто на території автовокзалу надаються платні послуги з паркування, а кошти за користування цією територією для паркування отримує суб`єкт господарювання, пов`язаний із ПрАТ «ДОПАС» договірними відносинами. 

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 27.05.2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач явку свого представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив.
Враховуючи повторну неявку представника відповідача, призначення справи до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, а також надання відповідачем відзиву на позов, суд у відповідності до положень ст.223 ЦПК України визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності представника відповідача, за наявними матеріалами справи.
Заслухавши позивача, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.ч.6-8,10,11 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським об`єднанням осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.
Якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.
Місця для безоплатного паркування транспортних засобів, передбачені частиною шостою цієї статті, також виділяються на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, їх власниками/співвласниками (управителями) або орендарями, на проїзних частинах автомобільних доріг і тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів) - органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування (суб`єктами господарювання, якщо їм у встановленому порядку передано відповідні частини доріг і тротуарів для ведення господарської діяльності) з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.
На всіх автостоянках незалежно від форми власності, які є суб`єктами господарської діяльності чи належать цим суб`єктам, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів, що належать громадянам (крім автостоянок - гаражних кооперативів), і охороняються, облаштовуються місця для безоплатного зберігання (за рахунок коштів місцевих бюджетів) транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті. Кількість місць на автостоянці для безоплатного зберігання транспортних засобів встановлюється за поданням відповідного органу місцевого самоврядування відповідно до потреби з позначенням цих місць дорожніми знаками та відповідною розміткою.
Порядок надання пільг власникам транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті, на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування та на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги щодо зберігання транспортних засобів (крім автостоянок - гаражних кооперативів), визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №585 від 25.05.2011 року затверджено «Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» (далі – Порядок).
Згідно п.1 Порядку - цей Порядок визначає механізм надання пільг власникам транспортних засобів, зазначеним у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування (далі - безоплатне паркування) і на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів (крім гаражних кооперативів) (далі - безоплатне зберігання).
Пунктом 2 Порядку передбачено, що право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів надається водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю.
Пунктами 4,5 Порядку встановлено, що документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність.
Безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. №1342, і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».
В свою чергу, п.п.1,3 «Правил паркування транспортних засобів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342 (далі – Правила паркування транспортних засобів), встановлено що ці Правила регламентують організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів та не регулюють питання організації та порядку надання послуг із зберігання транспортних засобів (автомобілів, автобусів, мотоциклів, моторолерів, мотоколясок, мопедів та причепів), що належать громадянам та юридичним особам, а також транзитних транспортних засобів, що здійснюють міжнародні та міжміські перевезення, організація та порядок надання яких встановлені Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. №115.
Згідно термінів, наведених в п.4 Правил паркування транспортних засобів:
-автоматичний в`їзний та виїзний термінал - система пристроїв, яка призначена для пропуску/випуску транспортних засобів на майданчики/з майданчиків для паркування і може бути обладнана приладом для сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування;
-вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування - економічно обґрунтовані витрати оператора, пов`язані з утриманням, облаштуванням та обладнанням таких майданчиків згідно з тарифом, установленим органом місцевого самоврядування відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2010 р. №258;
-відведені майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені в межах проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306;
-документ про оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування - паркувальний талон або фіскальний чек, які посвідчують сплату вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування;  
-місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху; 
-оператор - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка організовує та провадить діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування, здійснює їх утримання, облаштування та обладнання, надає послуги з користування такими майданчиками, забезпечує відповідно до Податкового кодексу України сплату збору за місця для паркування транспортних засобів;  
-паркувальний автомат - технічний пристрій, призначений для сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування з використанням платіжних карток та готівкою;  
-паркування - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування;
-спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху.

Пунктами 5,8 Правил паркування транспортних засобів передбачено, що паркування може бути платним або безоплатним відповідно до рішення органу місцевого самоврядування або оператора.
Розміщення майданчиків для паркування за окремими адресами здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції.
Згідно п.21 Правил паркування транспортних засобів на майданчиках для платного паркування у доступному для ознайомлення користувачів місці розміщується інформація про: оператора (найменування, адреса, контактні телефони); вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування, спосіб оплати.
На майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі не менше 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та дорожньою розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Відстань від в`їзду на майданчик для платного паркування до найближчого такого місця не повинна перевищувати 50 метрів (п.22 Правил паркування транспортних засобів).
Послуги з утримання майданчиків для платного паркування надаються оператором з метою використання таких майданчиків за призначенням, а також санітарного очищення, збереження та відновлення їх відповідно до законодавства, нормативів, норм, стандартів, порядків і правил з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху. Перелік основних послуг з утримання майданчиків для платного паркування визначає Мінрегіон (п.23 Правил паркування транспортних засобів).
Пунктом 24 Правил паркування транспортних засобів визначено, що оператор зобов`язаний: використовувати майданчик для паркування за призначенням; обладнати майданчик для паркування відповідно до вимог цих Правил, Правил дорожнього руху, норм, нормативів, стандартів з урахуванням вимог безпеки дорожнього руху; утримувати територію та під`їзні шляхи до майданчика для паркування у належному технічному та санітарному стані; повідомляти уповноважені підрозділи Національної поліції та інспекторів з паркування про виявлені порушення цих Правил; надавати роз`яснення користувачам щодо застосування цих Правил; організовувати навчання персоналу, який обслуговує майданчик для паркування; забезпечувати безоплатно персонал, який обслуговує майданчик для паркування, спеціальним одягом з метою забезпечення його безпеки під час виконання службових обов`язків, а також безпеки дорожнього руху. Зразки спеціального одягу затверджує Мінрегіон; забезпечувати належне функціонування технічних приладів (пристроїв) для сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування згідно з вимогами цих Правил;  інформувати користувачів про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування відповідно до пункту29 цих Правил.
Режим роботи майданчиків для паркування, що перебувають у комунальній власності, встановлюють органи місцевого самоврядування, а приватних - оператор з обов`язковим інформуванням органів місцевого самоврядування про встановлений режим роботи (п.27 Правил паркування транспортних засобів). 
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ст.12 ЦПК України та відповідно до ч.ч.1,5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положеннями ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно із положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи довічно та, таким чином, має право на пільги, встановлені ч.6 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
17.11.2025 року позивач, керуючи автомобілем, скористався платним паркувальним майданчиком, за адресою: АДРЕСА_1 , при виїзді з якого працівники майданчика відмовили позивачу у безоплатному паркуванні та не надавали виїхати з нього, внаслідок чого позивач був вимушений оплатити паркування в сумі 40 грн.
Звертаючись до суду з позовом до ПрАТ «ДОПАС» позивач посилався на те, що паркувальний майданчик було розміщено на земельній ділянці, що перебуває у власності та обслуговуванні вказаного товариства та, що саме працівниками останнього було порушено його права на безоплатне паркування, гарантовані ч.6 ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Тому, саме ПрАТ «ДОПАС» з урахуванням п.п.111,124 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 року, має нести відповідальність за завдану шкоду.
Перевіряючи доводи та заперечення сторін, суд вважає безпідставними доводи позивача про покладення на відповідача відповідальності з посиланням на положення п.п.111,124 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997 року, оскільки згідно п.1 вказаних Правил останні визначають порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях та, таким чином, не регулюють спірні правовідносини.
В даному випадку відповідні правовідносини врегульовано наведеними вище положеннями «Правил паркування транспортних засобів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342, згідно яких послуги з утримання майданчиків для платного паркування надаються оператором - юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, яка організовує та провадить діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування, здійснює їх утримання, облаштування та обладнання, надає послуги з користування такими майданчиками, забезпечує відповідно до Податкового кодексу України сплату збору за місця для паркування транспортних засобів.
Саме на оператора покладається відповідальність за неналежне надання послуг з утримання майданчиків, що також кореспондується із положеннями ст.152-1 КУпАП, якою встановлено адміністративну відповідальність, окрім іншого, за порушення посадовою особою суб`єкта господарювання, який утримує майданчики для паркування транспортних засобів, визначених правилами паркування транспортних засобів вимог щодо розміщення та функціонування майданчиків для паркування транспортних засобів; необладнання майданчиків для платного паркування транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених законодавством.
Суд враховує, що у відповідності до вимог ст.ст.13,81 ЦПК України позивачем не надано доказів, що майданчик для паркування, де ним здійснювалось паркування транспортного засобу 17.11.2025 року, розміщений на земельній ділянці, що належить ПрАТ «ДОПАС», що саме останнім надавались відповідні послуги з утримання та обслуговування майданчика, стягувалась оплата за паркування.
Надані позивачем роздруківка з сайту відповідача, фотознімки та інформація з Державного земельного кадастру вищезазначеного не підтверджують.
З долученого талону про оплату за паркування від 17.11.2025 року вбачається, що останній видано ФОП ОСОБА_2 , відомостей щодо оператора та користувача території не вказано.
Під час розгляду справи позивач, з огляду на подані відповідачем заперечення, не заявляв клопотання про витребування відповідної інформації щодо суб`єкту господарювання, оператора, якому надався дозвіл на розміщення майданчика для паркування та надавались відповідні послуги.
За вказаних обставин, оскільки позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами факту порушення його прав саме з вини відповідача, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за недоведеністю. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору в силу п. ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також відмову в задоволенні позову, судові витрати по справі підлягають компенсуванню за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.15,16,23,1167 ЦК України; ст.30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні»; «Правилами паркування транспортних засобів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,223,258,259, 263-268 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровське обласне підприємство автобусних станцій» про визнання дій протиправними, стягнення матеріальної та моральної шкоди – відмовити повністю.
Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07 вересня 2026 року.

Суддя С.Ю. Казак