КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/7743/2026
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ Справа № 755/18765/24
12 серпня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - Костюченко Валерії Андріївни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Хромової О.О., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом та просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 01.10.2018 року до 31.08.2024 року та за постачання гарячої води за період з 01.06.2017 року до 31.08.2024 року, платою за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року до 31.08.2024 року у розмірі 32 705,34 грн, у тому числі: заборгованість з централізованого опалення становить - 18 217,70 грн, заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання - 13 154,92 грн, заборгованість за платою за абонентське обслуговування - 1 332,72 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 3 836,62 грн, 3 (три) % річних у розмірі 826,26 грн та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.
Позов мотивувало тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , в тому числі до квартири АДРЕСА_2 , як теплопостачальною організацією з 01.07.2014 року здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01.06.2012 року № 198. Споживачем за цією адресою є ОСОБА_1 
23.07.2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503) позивач розмістив повідомлення із пропозицією укласти договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проєкт цього договору опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Також 13.10.2021 року на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» опубліковані Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання. Фактом приєднання споживачів до умов індивідуального договору є факт отримання відповідних послуг.
Враховуючи положення статей 7, 8, 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених Кабінетом Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 та пункту 12 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 та те, що відповідач споживав послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, вважає, що на нього покладається обов`язок оплатити усі фактично спожиті ним послуги.
Зазначає, що з жовтня 2018 року відповідач своєчасно не вносить плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з червня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, а також з листопада 2021 року - абонентську плату, в результаті чого станом на 31.08.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 32 705,34 грн, у тому числі заборгованість з централізованого опалення становить 18 217,70 грн, заборгованість зі сплати послуг за постачання гарячої води - 13 154,92 грн та заборгованість за абонентською платою - 1 332,72 грн.
Також, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, вважає, що з нього підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних.
Рішенням від 05.01.2026 року Дніпровський районний суд міста Києвау позові відмовив.
Рішення мотивував недоведенням позивачем факту надання послуг споживачеві ОСОБА_1 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а також фактичного споживання відповідачем таких послуг.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 29.01.2026 року ТОВ «Євро-Реконструкція» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно встановив обставини, що мають значення для справи.
Зазначає, що ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які обліковуються за адресою АДРЕСА_4 , до відповідача ОСОБА_1 , який є користувачем комунальних послуг у квартирі, де він зареєстрований в період виникнення боргу.
Пояснює, позивач здійснив технічну описку в інформації щодо відповідача, а саме - невірно зазначив адресу: « АДРЕСА_3 » замість « АДРЕСА_4 ». Однак, до позовної заяви надані додатки, а саме: розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги (постачання теплової енергії) станом на 31.08.2024 року, розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги (постачання гарячої води) станом на 31.08.2024 року, розрахунок заборгованості з абонентського обслуговування станом на 31.08.2024 року, належним чином засвідчена копія витягу з реєстру територіальної громади м. Києва, за адресою: АДРЕСА_4 , на ОСОБА_1 .
Стверджує, що реєстрація у житловому приміщенні створює презумпцію її проживання, що, у свою чергу, свідчить про користування таким житлом, а користування житлом об`єктивно зумовлює за собою використання базових умов життєзабезпечення - споживання житлово-комунальних послуг, у тому числі послуги з постачання гарячої води. Відсутність у зареєстрованої особи права власності на квартиру не звільняє її від обов`язку оплачувати комунальні послуги, оскільки цей обов`язок виникає безпосередньо з факту проживання та/або реєстрації в житлі. Таким чином, відповідач є боржником з оплати наданих до квартири комунальних послуг, як особа, місце проживання якої зареєстроване в кімнаті квартири протягом періоду утворення спірної заборгованості.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О. В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з недоведення позивачем факту надання послуг споживачеві ОСОБА_1 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 , а також фактичного споживання відповідачем таких послуг.
Колегія суддів із такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.
Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, який набув чинності з 10.12.2017 року (далі - Закон № 2189-VIII).
Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Індивідуальним споживачем є фізична чи юридична особа, яка власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону № 1875-IV та ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Статтями 7 та 8 Закону № 2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Стаття 13 Закону № 2189-VIII передбачає, що договір про надання комунальних послуг укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку.
Частина 5 ст. 13 Закону № 2189-VIII визначає, що відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладення договору з виконавцем не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.
Відповідно до ст. ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Частина 1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки, згідно з ч. 2 ст. 641 ЦК України, реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо вони фактично користуються ними зі згоди постачальника послуг.
Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц та постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами п. п. 37-39 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату за спожиту послугу щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.
За Законом України «Про захист прав споживачів» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Послуги з постачання теплової енергії за своїм функціональним призначенням належать до житлово-комунальних послуг Виходячи з положень (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189-VIII).
Згідно з п. п. 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Вищенаведене також кореспондується із вимогами Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року № 690.
Отже, особа, яка є споживачем послуг з постачання гарячого водопостачання, зобов`язана сплачувати надані їй такі послуги вчасно.
Зі справи вбачається, що 23.07.2014 року в газеті «Хрещатик» № 103 (4503) позивач розмістив повідомлення із пропозицією укласти договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «Євро-реконструкція».
Проєкт цього договору опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).
Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі й до кв. АДРЕСА_5 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198.
Відповідно до інформації з Електронного реєстру територіальної громади міста Києва «ГІОЦ/КМДА» про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .
Згідно з розрахунками заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які обліковуються за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 31.08.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 32 705,34 грн, у тому числі: 18 217,70 грн - сума боргу за спожиті послуги з централізованого опалення, 13 154,92 грн - сума боргу за спожиті послуги з постачання гарячої води, 1 332,72 грн - сума боргу за абонентською платою.
У розрахунках заборгованості зазначено особу (власник, наймач) - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 ..
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
Колегія суддів вважає, що представник позивача під час написання позовної заяви допустив технічну описку в адресі відповідача: замість « АДРЕСА_4 » зазначив адресу: « АДРЕСА_3 ».
Однак, із доданих до позову доказів вбачається, що відповідач проживав за адресою: АДРЕСА_4 у період утворення боргу, зазначеного в розрахунках позивача.
Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованості у розмірі 32 705,34 грн, у тому числі: 18 217,70 грн - сума боргу за спожиті послуги з централізованого опалення, 13 154,92 грн - сума боргу за спожиті послуги з постачання гарячої води, 1 332,72 грн - сума боргу за абонентською платою.
Європейський Суд з прав людини зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із цим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «DeGeouffre dela Pradelle v. France» від 16.12.1992 року).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).
Колегіє суддів висновує, що суд першої інстанції занадто формально поставився до здійсненої описки позивача у номері квартири, в якій проживає відповідач та за якою утворився борг, та відмовив у позові, чим проявив надмірний формалізм.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
При подачі позову позивач сплатив 3 028,40 грн судового збору, при подачі апеляційної скарги - 4 542,00 грн, оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в загальній сумі 7 570,40 грн.
Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - Костюченко Валерії Андріївни на рішення задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, за постачання гарячої води, платою за абонентське обслуговування у розмірі 32 705 (тридцять дві тисячі сімсот п`ять) гривень 34 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 7 570,40 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 40 копійок.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Реквізити сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», код ЄДРПОУ: 37739041, місцезнаходження за адресою: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20;
Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий: Судді: