Справа № 177/2077/26
Провадження № 3/177/460/26 
П О С Т А Н О В А 
Іменем України
09 липня 2026 року 
Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. 
розглянувши матеріали, які надійшли від Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
офіційно не працевлаштованого, 
зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 
РНОКПП НОМЕР_1 

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 06.06.2026 о 19:49 год, по вул. Пісочна с Авангард, в межах Лозуватської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21114 днз НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей та тремтіння пальців рук, при цьому, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Правопорушення зафіксовано на службові нагрудні відеореєстратори.
ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, але забезпечив участь захисника Рвачова О.О., який просив розгляд справи здійснювати за відсутності ОСОБА_1 .
Захисник, приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, клопотав про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Стороною захисту не заперечувався факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. В обґрунтування клопотання про закриття провадження по справі вказано на факт провокації ОСОБА_1 , з боку працівників поліції, до вчинення правопорушення. Захисник вказував, що першочерговою функцією поліції є в тому числі – превентивна, тобто запобігання правопорушенням, а в даному випадку захисник вбачав формальність у змісті складених матеріалів. Роз`яснюючи водію право пройти огляд на стан сп`яніння самостійно, працівники поліції підбурювали його до вчинення правопорушення. Захисник вказував також на неузгодженість дати вчинення правопорушення з даними відеозапису 19:49 год та 19:53 год відповідно. Наявність в матеріалах направлення на огляд на стан сп`яніння, який не вручено ОСОБА_1 , не вважали доказом вини ОСОБА_1 , як і рапорт працівника поліції, що складений працівником поліції, тобто самим суб`єктом ініціювання даного провадження. Покликалася сторона захисту й на не відсторонення водія від керування транспортним засобом. 
Свою позицію захисник підтримав у судовому засіданні, приймаючи участь в режимі відеоконференції.
Суд, вислухавши доводи сторони захисту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши відеозаписи на DVD-диску з відеофіксацією правопорушення та письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, серед іншого, адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Тобто, частина 1 ст. 130 КУпАП містить різні, самостійні склади правопорушень, серед яких самостійний склад правопорушення - відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Саме це порушення ставиться у вину ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 668759 від 06.06.2026 слідує, що 06.06.2026 о 19:49 год, по вул. Пісочна с Авангард, в межах Лозуватської ОТГ Криворізького району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом марки ВАЗ 21114 днз НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей та тремтіння пальців рук, при цьому, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився. До протоколу додано фотознімок зовнішнього вигляду транспортного засобу після його зупинки, з даними реєстраційного номеру, що узгоджується з даними відеозапису та змістом протоколу. 
В підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення п. 2.5 ПДР України, суду надано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, що містить фіксацію виявлених працівником поліції ознак сп`яніння: тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Доводи сторони захисту про те, що матеріали справи не містять доказів вручення даного направлення ОСОБА_1 , не відповідають дійсності, адже на відеозаписі чітко зафіксовано факт вручення йому даного направлення, яке ОСОБА_1 взяв у руки та в подальшому поклав на панель автомобілю ВАЗ 21114 (20:37 год відео export t3ubr).
Також суду надано безперервні відеозаписи з місця події, на яких зафіксовано факт зупинки транспортного засобу працівником поліції, оголошення причини зупинки на вимогу пасажирки – не використання пасків безпеки. Водій пояснив, що рухаються з риболовлі, на дачу, виходити до працівників поліції не буде, під впливом переглядів відеозаписів щодо працівників поліції, працівників ТЦК у додатку «Тік ток». Працівник поліції на початку розмови з водієм вказав, що вбачає в нього ознаки алкогольного сп`яніння, але в подальшому на 19:57 хв (приблизно через хвилину) вказав водію про виявлення в нього ознак наркотичного сп`яніння, а саме тремтіння пальців рук та почервоніння очей (19:57 хв відео export t3ubr). Працівник поліції послідовно, детально, декілька разів роз`яснив водієві обов`язок пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у виді складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (19:59, 20:00, 20:01, 20:05:20), однак ОСОБА_1 в категоричній формі вказав, що нікуди з працівниками поліції їхати не буде, виходити з автомобілю не буде, при цьому вказав, що сам пройти відповідний медичний огляд в медичному закладі (19:59 год відео export t3ubr). Після детальних роз`яснень наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у виді складення протоколу про адміністративне правопорушення, попри впевненість про відсутність на місці події працівник ТЦК та СП, ОСОБА_1 не змінив своєї позиції та категорично відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відеозапис фіксує факт роз`яснення ОСОБА_1 процесуальних прав.
Також суду надано рапорт працівника поліції, що додатково детально фіксує дату та час події правопорушення, обставини його виявлення, а також вказує на виявлення у водія ОСОБА_1 ознак саме наркотичного сп`яніння, та вимоги пройти огляд у встановленому законом порядку. Рапорт містить інформацію про те, що водій ОСОБА_1 був відсторонений від подальшого керування транспортним засобом, що узгоджується з даними відеозапису, що фіксує факт оголошення водію ОСОБА_1 про подальше відсторонення від керування транспортним засобом (20:38 год відео export t3ubr). Вказане спростовує доводи сторони захисту про не відсторонення водія від керування транспортним засобом.
Доводи сторони захисту про неналежність та недопустимість рапорту як доказу, суд розцінює критично, адже в розумінні ст. 251 КУпАП доказами у справах про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В даному випадку, рапорт не є самостійним та єдиним доказом у даній справі. Дані зафіксовані в рапорті узгоджуються з іншими доказами по справі, що оцінюються судом в сукупності. 
Доводи сторони захисту про формальність складених матеріалів, суд розцінює критично, адже працівники поліції діяли в межах закону, виконуючи одну з функцій поліції – припинення правопорушень на транспорті. Інкриміноване правопорушення є досить тяжким, а тому про формальність не йдеться.
Доводи сторони захисту про нібито провокацію, підбурювання ОСОБА_1 до вчинення вказаного правопорушення, суд відхиляє, адже з відеозапису слідує, що з самого початку спілкування працівника поліції з водієм, ОСОБА_1 та його пасажир були негативно налаштовані, та ОСОБА_1 з перших хвилин розмови зазначив, що виходити з автомобілю не буде, їхати з працівниками поліції на медичний огляд не буде. Таку свою позицію ОСОБА_1 пояснював недовірою до працівників поліції, що зумовлено переглядами певних відеозаписів у додатку «Тік ток». 
При цьому, варто звернути увагу, що в даній ситуації працівники поліції діяли в межах наданих повноважень, ввічливо та коректно спілкувалися, відхиляли доводи ОСОБА_1 про можливі насильницькі дії щодо нього. Працівники поліції детально та неодноразово роз`яснили ОСОБА_1 процедуру проходження огляд на стан сп`яніння, запропонували пройти такий огляд неодноразово, на що він категорично відмовився. 
Працівники поліції є представниками правоохоронних органів держави, здійснювали свої функції на службовому автомобілі та в форменому одязі, виконували свої професійні обов`язки по виявленню та припиненню правопорушень на транспорті, а тому доводи ОСОБА_1 в цій частині неспроможні, суд їх розцінює як намагання виправдати свою неправомірну поведінку. 
Доводи ОСОБА_1 зафіксовані на відеозаписі про нібито побоювання якихось дій щодо нього з боку працівників поліції, суд розцінює критично, як намагання ухилитися від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та від відповідальності за його не проходження, адже в даній ситуації, будь-яких проявів неправомірних дій з боку працівників поліції щодо ОСОБА_1 не було. В даній ситуації, суд не вбачає ні проявів провокації, ні підбурювання, про які зазначав захисник.
Відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння є обміркованим та виваженим рішенням ОСОБА_1 , яке він прийняв будучи обізнаним про наслідки такої відмови – складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи щодо введення ОСОБА_1 в оману щодо часу можливого проходження огляду на стан сп`яніння самостійно, суд до уваги не приймає, оскільки по перше працівник поліції вказав ОСОБА_1 про те, що час можливого огляду 2 години (20:05:20 відео export t3ubr), а по друге та основне – ОСОБА_1 попри зазначення про бажання пройти такий огляд самостійно (19:59 відео export t3ubr), не пройшов його ні в продовж вказаного працівником поліції часу, ні в подальшому, що підтвердив захисник під час судового розгляду справи.
Дійсно, вказівка працівників поліції про можливість пройти огляд водієм самостійно, у даній категорії справ, не узгоджується з положеннями ст. 266 КУпАП та п. 2 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, адже такий огляд мав би проводитися в присутності працівника поліції.
Однак, суд звертає увагу на те, що в кожній справі, залежно від обставин справи, суд приймає та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням. Наразі ОСОБА_1 не надав суду доказів проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння після складення протоколу відносно нього, хоча під відеозапис вказував, що пройде його самостійно.
Надана стороною захисту постанова судді ОСОБА_2 в іншій справі, не є релевантною, оскільки обставини справ є кардинально відмінними.
Доводи сторони захисту ОСОБА_1 щодо неузгодженості даних щодо часу вчинення правопорушення в протоколі про адміністративне правопорушення «19:49 год» та «19:53 год» на відео реєстраторі одного з працівників поліції, як підстави для закриття провадження по справі, суд до уваги не приймає, оскільки вони є безпідставними. Так, суду надано відеозапис з відео реєстратора патрульного авто, де зафіксовано час «19:50» та в цей момент один з працівників поліції вже спілкується з водієм. На бодікамері даного працівника поліції, в цей же момент, час встановлено «19:53 год» . Розбіжність у хвилинах та секундах щодо часу події правопорушення, на різних відеозаписах та в протоколі про адміністративне правопорушення, не спростовують факту вчиненого та зафіксованого правопорушення, є допустимою похибкою.
Доводи сторони захисту щодо нібито одночасно звинувачення водія ОСОБА_1 в наявності ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння, як підстави для закриття справи за відсутністю події правопорушення, суд розцінює критично, адже на записі о 20:14 год працівник поліції детально пояснив водію та пасажиру (яка консультувалася з адвокатом), причину, чому він спочатку повідомив про наявність ознак алкогольного, а в подальшому вказав про наявність ознак саме наркотичного сп`яніння. Так, поліцейський пояснив, що при подальшому спілкуванні з водієм (який обмежував можливість поліцейського виявляти ознаки сп`яніння тим, що зачиняв вікно автомобілю, не бажав виходити з автомобілю) поліцейський не відчував запаху алкоголю з порожнини рота, а озвучені ознаки сп`яніння, характерні як для алкогольного, так і для наркотичного сп`яніння. Тому, за наявності даних ознак, та за відсутності запаху алкоголю з порожнини рота водія, працівник поліції висловив вимогу саме про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п.п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п. 3, 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я із видачею направлення за формою, наведеною в додатку № 1 до Інструкції.
Так, зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення ознака наркотичного сп`яніння – тремтіння пальців рук, виявлена працівниками поліції у ОСОБА_1 06.06.2026, у розумінні п. 4 розділу І, п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння, а у випадку відмови в проходженні огляду – визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка отримувала посвідчення водія, особою яка вивчала ПДР України та відповідно є обізнаною з положеннями п. 2.5 ПДР України, після законної вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, мав вибір – пройти огляд у встановленому законом порядку, якщо він вважав, що не має ознак сп`яніння, або відмовитися від проходження такого огляду. При цьому, волевиявлення водія ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим. Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських на дотримання положень п. 2.5 ПДР України, правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складання щодо водія протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є закінченим (вчиненим) з моменту відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (така відмова може бути словесна, або про таку відмову може свідчити поведінка водія на місці події). В даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду словесно та в подальшому продовжив проявляти поведінку, що явно свідчила про ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння у порядку визначеному законом, вказував про бажання складення протоколу та самостійного походження огляду в медичному закладі, який так і не пройшов.
Суд зауважує, що невизнання ОСОБА_1 вини у вчиненому правопорушенні необхідно розцінювати як обраний спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є його безумовним правом.
Тиску на ОСОБА_1 або провокації з боку працівників поліції щодо обставин його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, виходячи з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, судом не встановлено.
Водночас, суд враховує, що водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі, згідно з встановленими правовими нормами.
Отже, жодних грубих порушень норм КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які б виправдовували дії ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з огляду на виявлення в останнього ознак сп`яніння, у судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
У зв`язку з викладеним, суд не заходить підстав для задоволення клопотання сторони захисту про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
З урахуванням викладеного, а також характеру скоєного правопорушення, особи правопорушника ОСОБА_1 , суспільну небезпечність адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, із позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки санкція статті є безальтернативною.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні в справі про адміністративне правопорушення в разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 25, 27, 30, 40-1, ч.1 ст. 130, 283, 284, 289 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  визнати винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення за цим законом у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 10 днів з моменту її винесення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП (не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Повний текст постанови складено о 08:45 год 10.07.2026.

Суддя        М.В. Березюк