ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" серпня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 916/702/26

Господарський суд Одеської області 
У складі судді Желєзної С.П.
Секретаря судових засідань Босової Ю.С. 
За участю представників сторін: 
Від позивача: не з`явився; 
Від відповідача: Мельник Ю.О. на підставі ордеру; 

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Академічного фахового коледжу ОНЮА до громадської організації « 4Ю» про зобов`язання вчинити певні дії, – 
ВСТАНОВИВ:

Академічний фаховий коледж ОНЮА (далі – Коледж) звернувся до господарського суду з позовною заявою до громадської організації « 4Ю» (далі – Організація) про зобов`язання відповідача, який є власником онлайн-медіа «Інтент» (ідентифікатор медіа R40-05831) поширити в онлайн-медіа «Інтент» спростування та відповідь Коледжу на статтю «В Одесі приватний коледж-клон працює під брендом юракадемії», опубліковану онлайн-медіа «Інтент» 20.11.2025 о 17:07 (посилання: https://intent.press/news/anticorruption/2025/osvitnia-pastka-v-odesi-privatnii-koledzh-klon-pratsiuvav-pid-brendom-iurakademii/), що є додатком до заяви Коледжу про спростування та реалізацію права на відповідь від 25.11.2025 вих. № 1396, відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про медіа». 
В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що на вебсайті відповідача було опубліковано статтю, яка стосується діяльності Коледжу. Проте у статті було наведено відомості, які не відповідають дійсності (викладені неповно чи неточно), а також викладено їх тлумачення в маніпулятивному, упередженому та спотвореному значенні та контексті, вибірковому поданні інформації з метою формування негативного образу позивача. З метою публічного спростування викладеного на підставі ст. 94 ЦК України та ст. 43 Закону України «Про медіа», позивач направив на адресу відповідача заяву про спростування та реалізацію права на відповідь від 25.11.2025 вих. № 1396. Проте лише 15.12.2025, тобто із порушенням визначеного Законом України «Про медіа» п`ятиденного строку, позивач отримав відповідь на заяву про спростування та реалізацію права на відповідь, якою редакція онлайн-медіа «Інтент» відмовила у задоволенні вимоги Коледжу.
Порушення відповідачем строку на надання відповіді на заяву Коледжу, що тягне за собою нікчемність наданої відповіді, а, також, відмова у задоволенні заяви з підстав, які не передбачені Законом України «Про медіа», стали підставами для звернення позивача до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 23.03.2026 судом було відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, зобов`язано відповідача зареєструвати свій електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд».
Організація була повідомлена про розгляд судом даної справи шляхом направлення ухвали суду на адресу місцезнаходження згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 65091, м. Одеса, вул. Садиковська, буд. 25. При цьому додатково ухвали суду надсилалися на електронну пошту відповідача, ухвала суду від 18.05.2026 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті – на поштову адресу відповідача (65023, м. Одеса, а/с 209). 
Проте направлені на адресу відповідача ухвали суду, в тому числі на поштову адресу, були повернуті з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою. 
Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
01.06.2026 Організацією було зареєстровано електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» у зв`язку з чим, в подальшому, всі ухвали надсилалися до кабінету відповідача, а також до кабінету представника, яким було отримано доступ до справи 04.06.2026.
10.06.2026 до суду від Організації надійшли пояснення щодо заявленого позову, у яких відповідач звертає увагу на надання відповіді на заяву позивача у визначений законом строк. Відповідач стверджує, що оскільки відповідь на заяву не є правочином у розумінні цивільного законодавства, а, отже, до неї не можуть бути застосовані правові наслідки у вигляді нікчемності правочину. Відповідач також зазначає, що з огляду на положення ст. 43 Закону України «Про медіа» Коледж мав звернутися або із заявою про спростування або із вимогою опублікувати відповідь. Проте, в даному випадку, Коледж намагається одночасно реалізувати як право на спростування поширеної інформації, так і право на відповідь, що є неприпустимим. Відповідач вказує на неможливість одночасно виконати взаємовиключні вимоги в межах одного тексту (визнати інформацію недостовірною з боку редакції та водночас опублікувати сторонню відповідь позивача як самостійний коментар). Організація також звертає увагу, що, в даному випадку, інформація, поширена відповідачем щодо позивача, хоч і має під собою певне фактологічне підґрунтя, але є лише оціночними судженнями, які частково складаються з припущень та критики позивача. Таким чином, за твердженням відповідача, у задоволенні заявленого Коледжу позову необхідно відмовити. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, господарський суд встановив наступне.
12.07.2023 було проведено державну реєстрацію Організації як юридичної особи, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.12.2025.
02.10.2023 було проведено державну реєстрацію Коледжу як юридичної особи, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.12.2025.
Організація станом на 01.12.2025 була включена до Реєстру суб`єктів у сфері медіа за видом діяльності онлайн-медіа, ідентифікатор R40-05831, логотип /назва медіа – «Інтент».
20.11.2025 о 17:05 в онлайн-медіа «Інтент» було опубліковано статтю «Як в Одесі державний коледж приватним підмінили», яка стосується діяльності Коледжу. Вказана обставина підтверджується наданими позивачем знімками екрана (скриншотами).
20.11.2025 о 17:07 в онлайн-медіа «Інтент» було опубліковано статтю «В Одесі приватний коледж-клон працює під брендом юракадемії» (посилання: https://intent.press/news/anticorruption/2025/osvitnia-pastka-v-odesi-privatnii-koledzh-klon-pratsiuvav-pid-brendom-iurakademii/).
25.11.2025 Коледж, керуючись приписами ст. 43 Закону України «Про медіа», звернувся до Організації із заявою № 1396 про спростування та реалізацію права на відповідь. Заява містить перелік тверджень та відомостей, які заявник вважає такими, що не відповідають дійсності, обґрунтування щодо недостовірності поширених відомостей та заподіяної шкоди честі, гідності чи діловій репутації особи. При цьому до заяви було додано додаток з наступною назвою: «Спростування та відповідь Академічного фахового коледжу ОНЮА на статтю «В Одесі приватний коледж-клон працює під брендом юракадемії», опубліковану онлайн-медіа «Інтент» 20.11.2025 0 17:07 (посилання: https://intent.press/news/anticorruption/2025/osvitnia-pastka-v-odesi-privatnii-koledzh-klon-pratsiuvav-pid-brendom-iurakademii/)!!!
Заява від 25.11.2025 № 1396 про спростування та реалізацію права на відповідь з додатком була направлена позивачем на юридичну та поштову адресу відповідача 28.11.2025, що підтверджується описами вкладення, квитанціями про прийняття плати за пересилання поштового відправлення, накладними. При цьому 28.11.2025 заява з додатком була направлена на електронну пошту відповідача, вказану в Реєстрі суб`єктів у сфері медіа.
Згідно з відомостями з вебсайту АТ «Укрпошта» одне із направлених позивачем поштових відправлень (№6500907891440) було вручено одержувачу 09.12.2025; інше поштове відправлення повернулося з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
15.12.2025 на електронну пошту Коледжу надійшла відповідь на заяву від 25.11.2025 № 1396 про спростування та реалізацію права на відповідь.
Організація у відповіді від 15.12.2025, з посиланням на приписи п. 9 ч. 6 ст. 43 Закону України «Про медіа», відмовила Коледжу у задоволенні заяви, повідомивши наступне. Законом України «Про медіа» передбачено два різні юридичні способи захисту порушеного права, які є взаємовиключними: 1) спростування, при якому поширена інформація визнається недостовірною особою, яка її поширила; 2) відповідь - висвітлення точки зору особи щодо поширеної інформації без визнання її недостовірною. Проте оскільки направлена Коледжем заява не відповідає вимогам ч. 3 ст. 43 Закону України «Про медіа» у зв`язку з наданням заявником додатка «спростування та відповідь», онлайн-медіа позбавлене можливості розглянути та виконати вимоги заяви. З урахуванням викладеного відповідач відмовив у задоволення заяви з передбачених п. 9 ч. 6 ст. 43 Закону України «Про медіа» підстав.
Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Предметом заявленого позову є вимоги до Організації про зобов`язання відповідача поширити спростування та відповідь Коледжу на статтю, опубліковану онлайн-медіа «Інтент». В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на надання відповідачем відповіді з порушенням встановленого Законом України «Про медіа» строку, а також відмову відповідача у задоволенні заяви з підстав, які на передбачені зазначеним законом.
Організація заперечує проти задоволення заявленого позову, посилаючись на надання відповіді у строк, встановлений Законом України «Про медіа», а також на неможливість задоволення позову позивача у зв`язку зі зверненням останнього із заявою, яка містила взаємовиключні вимоги.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17).
З огляду на положення процесуального законодавства суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.
Відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було би задовольнити позовні вимоги. Тобто сторонами у судовому процесі є суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення.
Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством / договором, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, незалежно від інших встановлених судом обставин. Крім того, обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав також є підставою для відмови у позові. 
Організація станом на 01.12.2025 була включена до Реєстру суб`єктів у сфері медіа за видом діяльності онлайн-медіа, ідентифікатор R40-05831, логотип /назва медіа – «Інтент».
Господарським судом було встановлено, що 20.11.2025 о 17:05 в онлайн-медіа «Інтент» було опубліковано статтю «Як в Одесі державний коледж приватним підмінили», яка стосується діяльності Коледжу. Водночас в цей день 20.11.2025 о 17:07 було розміщено статтю «В Одесі приватний коледж-клон працює під брендом юракадемії». Слід зазначити, що перша стаття є більшою за об`ємом інформації, містить значну кількість фото. Натомість, друга стаття є дещо коротшою, містить одну ілюстрацію та одну схему. 
В процесі вирішення даного спору жодною із сторін не висловлювалися доводи або твердження щодо публікації відповідачем двох різних статей, що дозволяє суду зробити висновок про редагування початково розміщеної Організацією статті, опублікованої на одну конкретну тему.
Стаття 28 Конституції України гарантує кожній особі право на повагу до її гідності, а за ч. 4 ст. 32 основного Закону кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
У статті 34 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Також відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.
У ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зазначається, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.
Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію (такі висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18, від 07.12.2021 у справі № 905/902/20).
За змістом ст. ст. 91, 94, 201 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно з частиною 1 статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту належать, зокрема, спростування недостовірної інформації (стаття 277 ЦК).
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім`ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. (ч. ч. 1, 2, 4 ст. 277 ЦК України). 
Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом (ч. 6 ст. 277 ЦК України). 
Господарський суд зазначає, що право на спростування недостовірної інформації, а також право на відповідь, передбачене ст. 277 ЦК України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках.
Правові засади діяльності в Україні суб`єктів у сфері медіа, а також засади державного управління, регулювання та нагляду (контролю) у цій сфері визначає Закон України «Про медіа» від 13.12.2022 № 2849-IX (зі змінами).
Онлайн-медіа - медіа, що регулярно поширює інформацію у текстовій, аудіо-, аудіовізуальній чи іншій формі в електронному (цифровому) вигляді за допомогою мережі Інтернет на власному веб-сайті, крім медіа, які віднесені цим Законом до аудіовізуальних медіа (п. 36 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про медіа»).
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про медіа» діяльність у сфері медіа ґрунтується на принципах свободи вираження поглядів і переконань, свободи поширення, обміну та отримання інформації, свободи діяльності суб`єктів у сфері медіа, у тому числі вільного визначення змісту інформації, свободи господарської діяльності у сфері медіа, гарантованості права на інформацію, відкритості та доступності інформації, достовірності і повноти інформації, правомірності одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, захищеності особи від втручання в її особисте та сімейне життя
Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про медіа» особа, яка вважає, що суб`єктом у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа щодо неї було поширено відомості, які не відповідають дійсності (викладені неповно чи неточно) та принижують її честь, гідність чи ділову репутацію, має право вимагати спростування недостовірної інформації або реалізації права на відповідь. 
Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства суд доходить висновку про необхідність розмежування права особи, щодо якої було поширено певні відомості, на спростування недостовірної інформації та права особи на відповідь. Так, спростування має здійснюватися особою, яка поширила відомості, у випадку відмови суб`єкта у сфері медіа опублікувати спростування особа має право звернутися з відповідним позовом до суду. Іншим правом особи є право на відповідь, яке передбачає поширення суб`єктом у сфері медіа позиції особи, щодо опублікованої інформації.
Згідно з ч. ч. 2-5 ст. 43 Закону України «Про медіа» заяву про спростування або реалізацію права на відповідь має бути подано упродовж 20 днів з дня поширення відповідної інформації. Заява про спростування або реалізацію права на відповідь має містити інформацію про заявника та його контактні дані, посилання на відповідну програму чи публікацію, що є предметом заяви, зокрема назву, дату та час оприлюднення (для онлайн-медіа - також електронну адресу), перелік тверджень та відомостей, які заявник вважає такими, що не відповідають дійсності, обґрунтування щодо недостовірності поширених відомостей та заподіяної шкоди честі, гідності чи діловій репутації особи. До заяви про спростування або реалізацію права на відповідь заявник відповідно повинен додати спростування або відповідь. Заяву про спростування має бути направлено за підписом заявника за адресою місцезнаходження суб`єкта у сфері медіа, яка зазначена в Реєстрі, або за кваліфікованим електронним підписом заявника на електронну адресу суб`єкта у сфері медіа, яка зазначена в Реєстрі. Обсяг спростування або відповіді має бути достатнім для донесення позиції заявника і не може перевищувати обсяг поширеної інформації. У разі якщо обсяг спростування або відповіді перевищує обсяг поширеної інформації чи спростування або відповідь не обмежується коментуванням інформації, яку заявник вважає недостовірною, суб`єкт у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа має запропонувати заявнику скоротити або змінити спростування або відповідь. Скорочення чи інші зміни у спростуванні або відповіді, поданих заявником, без його згоди не допускаються. Суб`єкт у сфері аудіовізуальних або друкованих медіа зобов`язаний розглянути заяву та повідомити заявника про прийняте ним рішення упродовж 14 днів з дня її отримання. Суб`єкт у сфері онлайн-медіа зобов`язаний розглянути заяву та повідомити заявника про прийняте ним рішення невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання заяви.
25.11.2025 Коледж, керуючись приписами ст. 43 Закону України «Про медіа», звернувся до Організації із заявою № 1396 про спростування та реалізацію права на відповідь. Заява містить перелік тверджень та відомостей, які заявник вважає такими, що не відповідають дійсності, обґрунтування щодо недостовірності поширених відомостей та заподіяної шкоди честі, гідності чи діловій репутації особи. При цьому до заяви було додано додаток з наступною назвою: «Спростування та відповідь Академічного фахового коледжу ОНЮА на статтю «В Одесі приватний коледж-клон працює під брендом юракадемії», опубліковану онлайн-медіа «Інтент» 20.11.2025 0 17:07 (посилання: https://intent.press/news/anticorruption/2025/osvitnia-pastka-v-odesi-privatnii-koledzh-klon-pratsiuvav-pid-brendom-iurakademii/)!!!
Заява від 25.11.2025 № 1396 про спростування та реалізацію права на відповідь з додатком була направлена позивачем на юридичну та поштову адресу, а також на електронну пошту відповідача. Господарський суд зазначає, що достеменно встановити можна лише отримання відповідачем одного із направлених позивачем поштових відправлень (№6500907891440), яке було вручено одержувачу 09.12.2025.
15.12.2025 на електронну пошту Коледжу надійшла відповідь на заяву від 25.11.2025 № 1396 про спростування та реалізацію права на відповідь.
Організація у відповіді від 15.12.2025, з посиланням на приписи п. 9 ч. 6 ст. 43 Закону України «Про медіа», відмовила Коледжу у задоволенні заяви, повідомивши наступне. Законом України «Про медіа» передбачено два різні юридичні способи захисту порушеного права, які є взаємовиключними: 1) спростування, при якому поширена інформація визнається недостовірною особою, яка її поширила; 2) відповідь - висвітлення точки зору особи щодо поширеної інформації без визнання її недостовірною. Проте оскільки направлена Коледжем заява не відповідає вимогам ч. 3 ст. 43 Закону України «Про медіа» у зв`язку з наданням заявником додатка «спростування та відповідь», онлайн-медіа позбавлене можливості розглянути та виконати вимоги заяви. З урахуванням викладеного відповідач відмовив у задоволення заяви з передбачених п. 9 ч. 6 ст. 43 Закону України «Про медіа» підстав.
Враховуючи надання Організацією 15.12.2025 відповіді за заяву Коледжу, тобто у межах передбаченого ч. 5 ст. 43 Закону України «Про медіа» строку (п`ять робочих днів з дня отримання заяви), у суду відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем встановленого Законом строку. 
Згідно з п. 9 ч. 6 ст. 43 Закону України «Про медіа» суб`єкт у сфері аудіовізуальних, друкованих або онлайн-медіа має право відмовити в поширенні спростування або відповіді у випадку, якщо заява не містить інформації, зазначеної у частині третій цієї статті.
Перевіривши правильність застосування Організацією вимог п. 9 ч. 6 ст. 43 Закону України «Про медіа», господарський суд дійшов висновку, що заява Коледжу була подана з дотриманням вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про медіа». При цьому з огляду на на зміст направленої Коледжем заяви, суд доходить висновку, що позивачем було реалізовано право саме на відповідь. Водночас господарський суд визнає, що включення Коледжем до власної відповіді таких слів як «спростування» могло створити у читачів онлайн-медіа «Інтент» хибне уявлення про спростування опублікованої статті, а, отже, визнання її недостовірною, безпосередньо самою Організацією. 
З урахуванням викладеного вище господарський суд доходить висновку, що зауваження Організації з приводу оформлення Коледжем відповіді на опубліковану статтю частково знайшли своє підтвердження в процесі вирішення даного спору. Проте господарський суд враховує, що відмова у задоволенні заявленого Коледжем позову лише з наведеної підстави не відповідатиме принципу верховенства права, оскільки право особи, щодо якої було поширено відомості, на відповідь гарантується як на міжнародному, так і на національному рівні одночасно з правом на вільне поширення інформації.
Наведене дозволяє суду дійти висновку про правомірність часткового задоволення заявленого Коледжем позову шляхом зобов`язання відповідача поширити в онлайн-медіа «Інтент» (ідентифікатор медіа R40-05831) відповідь позивача на статтю «В Одесі приватний коледж-клон працює під брендом юракадемії», початкова редакція якої була опублікована онлайн-медіа «Інтент» 20.11.2025 о 17:05, що є додатком до заяви позивача про спростування та реалізацію права на відповідь від 25.11.2025 вих. № 1396, відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про медіа», з виключенням із заголовка додатка до заяви словосполучення: «Спростування та ..» (на першій сторінці).
У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 «Справа «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
З урахуванням висновків, до яких суд дійшов за результатом вирішення спору, суду не вбачається за необхідне надавати оцінку іншим доводам сторін. 
Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про правомірність часткового задоволення заявленого Академічним фаховим коледжем ОНЮА позову шляхом зобов`язання громадської організації « 4Ю» поширити в онлайн-медіа «Інтент» (ідентифікатор медіа R40-05831) відповідь позивача на статтю «В Одесі приватний коледж-клон працює під брендом юракадемії», опубліковану онлайн-медіа «Інтент» 20.11.2025 о 17:05, що є додатком до заяви позивача про спростування та реалізацію права на відповідь від 25.11.2025 вих. № 1396, відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про медіа», з виключенням із заголовка додатка до заяви словосполучення: «Спростування та ..» (на першій сторінці). В іншій частині вимог необхідно відмовити. 
Господарський суд покладає судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 331,20 грн на відповідача у зв`язку із частковим задоволенням позову, інша частина судового збору покладається на позивача у зв`язку з виникненням даного спору, в тому числі, внаслідок неправильного оформлення позивачем заяви про реалізацію права на відповідь, згідно з п. 2 ч. 1, ч. 9 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 – 238, 240 ГПК України, суд, -
ВИРІШИВ: 
1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов`язати  громадську організацію « 4Ю» (65091, м. Одеса, вул. Садиковська, буд. 25; ідентифікаційний код 45141630) поширити в онлайн-медіа «Інтент» (ідентифікатор медіа R40-05831) відповідь Академічного фахового коледжу ОНЮА (65009, м. Одеса, вул. Академічна, 7Б; ідентифікаційний код 45257286) на статтю «В Одесі приватний коледж-клон працює під брендом юракадемії» (посилання: https://intent.press/news/anticorruption/2025/osvitnia-pastka-v-odesi-privatnii-koledzh-klon-pratsiuvav-pid-brendom-iurakademii/), опубліковану онлайн-медіа «Інтент» 20.11.2025 о 17:05, що є додатком до заяви Академічного фахового коледжу ОНЮА про спростування та реалізацію права на відповідь від 25.11.2025 вих. № 1396, відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про медіа», з виключенням із заголовка додатка до заяви словосполучення: «Спростування та ..» (на першій сторінці).

3. Стягнути з громадської організації « 4Ю» (65091, м. Одеса, вул. Садиковська, буд. 25; ідентифікаційний код 45141630) на користь Академічного фахового коледжу ОНЮА (65009, м. Одеса, вул. Академічна, 7Б; ідентифікаційний код 45257286) судовий збір у розмірі 1 331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна грн 20 коп.). 

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Накази видати після набрання рішенням законної сили. 
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення складено 24 серпня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна