Справа №203/2017/25 
Провадження №2/0203/167/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Гапоновій К.В.,
з участю:
-представниці позивача Бровкіної М.І.;
-представниці відповідачки Зоц А.О.;
-представниці третьої особи Скочко О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

у с т а н о в и в:

1. 25 березня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння. Заявлений позов обґрунтовано тим, що у комунальній власності перебуває квартира   АДРЕСА_1 . Між тим, позивачеві стало відомо про те, що зазначена квартира у протиправний спосіб вибула з володіння територіальної громади і тепер за договором купівлі-продажу від 02.08.2024, укладеним між ОСОБА_2 та відповідачкою, належить останній. Викладене стало причиною звернення позивача до суду з позовом про витребування квартири з незаконного володіння відповідачки (т. 1 а.с.а.с. 1 – 13).
2. 8 серпня 2025 року суд своєю ухвалою виключив з числа третіх осіб ОСОБА_4 та орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради.
3. 27 березня 2025 року суд за заявою позивача забезпечив позов, а саме (т. 1 а.с.а.с. 59, 60):
- заборонив відповідачці, будь-яким іншим особам вчиняти дії з відчуження, передачі, переоформлення правовстановлювальних документів стосовно спірної квартири;
- заборонив державним реєстраторам вчиняти будь-які дії стосовно спірної квартири (крім дій, пов`язаних з виконанням цієї ухвали).
4. 14 травня 2025 року ОСОБА_3 подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що у спірній квартирі від червня 1987 року безперервно мешкала його родина. 26.07.2024 з дозволу його прабаби – ОСОБА_5 , ОСОБА_3 також було зареєстровано у квартирі. Після смерті прабаби у листопаді 2024 у квартирі з`явилася відповідачка, яка повідомила, що відтепер є одноосібною власницею квартири, яку придбала у ОСОБА_2 . Насправді квартира ніколи не приватизувалася, отже відчуження відбулося у незаконний спосіб (т. 1 а.с.а.с. 80 – 82).
5. 10 червня 2025 року відповідачка подала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що є добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки придбала її у законний спосіб – шляхом укладення правочину, посвідченого нотаріально. З огляду на викладене законних підстав для витребування квартири з її володіння не існує, що додатково підтверджується сталою практикою Верховного Суду (т. 1 а.с.а.с. 129 – 134).
6. 27 червня 2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що згідно з матеріалами справи ОСОБА_2 зареєстрував право власності на квартиру за 25 років після отримання свідоцтва про право власності і продав квартиру за місяць після такої реєстрації, що не могло не викликати у обачного покупця сумнівів. Крім того, сам факт придбання квартири за нотаріально посвідченим правочином не може виправдовувати недобросовісний характер її придбання (т. 1 а.с.а.с. 166 – 172, 176).
7. 8 серпня 2025 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 197).
8. Письмові пояснення Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради залишено судом без розгляду у зв`язку з порушенням строку їх подання та відсутністю підстав для його поновлення (т. 1 а.с.а.с. 237 – 243).

9. У судовому засіданні представниця позивача підтримала позов, пояснивши, що у комунальній власності перебуває квартира   АДРЕСА_1 . Між тим, позивачеві стало відомо про те, що зазначена квартира у протиправний спосіб вибула з володіння територіальної громади і тепер за договором купівлі-продажу від 02.08.2024, укладеним між ОСОБА_2 та відповідачкою, належить останній. Згідно з матеріалами справи ОСОБА_2 зареєстрував право власності на квартиру за 25 років після отримання свідоцтва про право власності і продав квартиру за місяць після такої реєстрації, що не могло не викликати у обачного покупця сумнівів. Сам факт придбання квартири за нотаріально посвідченим правочином не може виправдовувати недобросовісний характер її придбання. Крім того, судом було встановлено, що ОСОБА_2 страждає на хронічне психічне захворювання, постійно утримується у спеціалізованому закладі і фізично не міг бути присутнім під час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири.
10. Представниця відповідачки у суді заперечувала проти позову, пояснивши, що відповідачка є добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки придбала її у законний спосіб – шляхом укладення правочину, посвідченого нотаріально. З огляду на викладене законних підстав для витребування квартири з її володіння не існує, що додатково підтверджується сталою практикою Верховного Суду.
11. Представниця ОСОБА_3 у суді просила задовольнити заявлений у справі позов, пояснивши, що у спірній квартирі від червня 1987 року безперервно мешкала родина ОСОБА_3 26.07.2024 з дозволу його прабаби – ОСОБА_5 , ОСОБА_3 також було зареєстровано у квартирі. Після смерті прабаби у листопаді 2024 у квартирі з`явилася відповідачка, яка повідомила, що відтепер є одноосібною власницею квартири, яку придбала у ОСОБА_2 . Насправді квартира ніколи не приватизувалася, отже відчуження відбулося у незаконний спосіб.
12. ОСОБА_2 , представник Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином.

13. Заслухавши пояснення представниць сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

14. Судом встановлено, що квартира   АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради (т. 1 а.с.а.с. 22-звор., 23, 26-звор., 86).
15. Зазначена квартира 12.06.1987 на підставі ордеру на житлове приміщення №2224 була надана у користування членам сім`ї ОСОБА_3 : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (які тепер є померлими) (т. 1 а.с.а.с. 22-звор. – 25).
16. 26 липня 2024 року за життя прабаби ОСОБА_3 – ОСОБА_5 , його також було зареєстровано у спірній квартирі (т. 1 а.с. 26).
17. 2 серпня 2024 року між ОСОБА_2 та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу, за яким остання придбала спірну квартиру. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. (номер у реєстрі – 177). Відповідно до договору відчужене майно належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1999, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради. При цьому право власності на підставі вказаного свідоцтва було зареєстроване за ОСОБА_2 державним реєстратором Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області Водяник О.О. 01.07.2024 (т. 1 а.с.а.с. 15, 16, 34).
18. ОСОБА_2 від 29.03.2022 і дотепер постійно мешкає у комунальному закладі «Криворізький психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради, ніколи лікувальний заклад не покидав, страждає на олігофренію в ступені вираженої дебільності невстановленої етіології (психоподібний тип олігофренічного дефекту) (т. 1 а.с.а.с. 203, 204, т. 2 а.с.а.с. 9, 10).

19. Відповідно до статей 317, 319 Цивільного кодексу України (далі – ЦК) саме власникові належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
20. Згідно зі статтею 387 ЦК за загальним правилом власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
21. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК.
22. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
23. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. 
24. За правилами, встановленими статтею 388 ЦК, випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
25. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.
26. Отже, вирішуючи спір про витребування майна з чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.
27. При цьому покупець не може бути визнаний добросовісним набувачем, якщо на момент укладення відплатної угоди щодо спірного майна мали місце претензії третіх осіб, про які покупцю було відомо і які згодом були в установленому порядку визнані правомірними.
28. Судом встановлено, що свідоцтво про право власності, на підставі якого ОСОБА_2  нібито набув право власності на спірну квартиру 21.10.1999, органом приватизації не видавалося, про що свідчить уся сукупність зібраних у справі письмових доказів (зокрема, численні листи комунального підприємства «Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради про відсутність в інвентаризаційній справі будь-яких правовстановлювальних документів та листи Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради) (т. 1 а.с.а.с. 26-звор., 32, 36, 37, 86).
29. Більш того, матеріали справи свідчать про наявність ознак фальшування документів під час підготовки до укладення та укладення договору купівлі-продажу спірної квартири від 02.08.2024.
30. Так, згідно з листом КП «Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради від 21.02.2025 №1806 інформаційна довідка від 26.06.2024 №4738, яка була використана від імені ОСОБА_2 при укладенні договору купівлі-продажу насправді останньому не видавалася (т. 1 а.с. 37).
31. Крім того, за повідомленням КЗ «Криворізький психоневрологічний інтернат» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_2 02.08.2024 постійно перебував у закладі, оскільки за своїм психічним станом (олігофренія в ступені вираженої дебільності невстановленої етіології (психоподібний тип олігофренічного дефекту) фізично не може залишати територію інтернату, транспортуватися будь-куди самостійно.
32. Викладене, безумовно, свідчить про те, що ОСОБА_2  не набув право власності на спірну квартиру у спосіб та порядку, визначені законом, та не був присутній під час посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу спірної квартири відповідачці.
33. Таким чином, з огляду на те, що спірний об`єкт нерухомості вибув з володіння власника поза його волею, суд доходить висновку про те, що пред`явлення ним позову до набувача квартири (відповідачки) про її витребування відповідає вимогам закону.
34. Суд погоджується з твердженням позивача про те, що відповідачка мала підстави сумніватися у правомірності правочину і допускати наявність процесуальних вад під час його укладення.
35. Так, відповідачка була обізнана про те, що особа, яка діяла під іменем ОСОБА_2 , зареєструвала право власності на спірну квартиру за 25 років після отримання свідоцтва про право власності і продала квартиру за місяць після такої реєстрації. Це не могло не викликати у обачного покупця обґрунтованих сумнівів.
36. Крім того, відповідачка мала можливість звернути увагу на те, що таке право було зареєстроване не за місцем знаходження спірної квартири, а з незрозумілих причин державним реєстратором Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Дніпропетровської області Водяник О.О.
37. Про ймовірну наявність претензій третіх осіб на спірну квартиру відповідачці також було відомо, оскільки придбаваючи її, вона була достеменно обізнана про реєстрацію в ній ОСОБА_3 .
38. Такі висновки у сукупності з викладеним у пунктах 28 – 32 рішення свідчать про недобросовісність відповідачки при придбанні спірної квартири, отже і про наявність у позивача необмеженого права витребувати її.

39. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення заявленого у справі позову.

40. У порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню компенсація судових витрат останнього в сумі 36 391,15 грн (т. 1 а.с.а.с. 14, 54).

41. Керуючись статтями 5, 7, 10 – 13, 19, 23, 76 – 81, 89, 133, 141, 209 – 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 – 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код – 26510514; 49000, Україна, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75) до ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ), треті особи – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.
Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради квартиру   АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради компенсацію судових витрат у сумі 36 391,15 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складене 30 липня  2026 року.

Суддя М.О. Католікян