УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №286/4117/25 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л. 
Номер провадження №33/4805/1121/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Костюкович С. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Костюкович С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року,  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605грн. 60 коп. 
Згідно постанови місцевого суду,  ОСОБА_1 11.11.2025 о 6 год. 40 хв. в с.Мала Чернігівка по вул. Київська керував транспортним засобом марки «Land Rover Freelander», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Огляд проводився на місці скоєння адміністративного правопорушення за допомогою Алкотестера Драгер 6820. Тест 409 проба позитивна - 0,66‰.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам та порушенням норм процесуального і матеріального права.
Посилається на порушення процедури огляду на стан сп`яніння, оскільки огляд на місці зупинки проводився приладом «Драгер» з порушенням Інструкції № 400/666. Поліцейські не надали сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу. Крім того, не було запропоновано пройти огляд у найближчому закладі охорони здоров`я після його незгоди з результатами «Драгера».
Вказує, що відеозапис не є безперервним та не фіксує процес пропозиції тестування чи складання протоколу, що є порушенням вимог щодо безперервності відеофіксації та свідчить про вибірковість доказів.
Зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, чим порушив його право на захист. Доводить, що не був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, повістки не надходили також не надходило і судове рішення про притягнення його до відповідальності, через що був позбавлений можливості надати докази, клопотання та скористатися послугами адвоката. 
Разом з тим, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 12.01.2026р, оскільки він пропущений з поважних причин.
В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що справа була розглянута за його відсутності, копію оскаржуваного рішення поштовим зв`язком не отримував. Про наявність оскаржуваної постанови дізнався лише 10 червня 2026 року, коли самостійно звернувся до суду для отримання копії рішення.
Враховуючи викладені доводи апелянта про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, конкретні матеріали цієї судової справи стосовного обставин повідомлення місцевим судом ОСОБА_1 про дату та час судового розгляду, а також з метою забезпечення доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає, що в цій справі ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року, оскільки він пропущений ним з поважних причин, що об`єктивно підтверджується даними про ознайомлення ним із судовим рішенням та одержанням копії постанови.
ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не прибув, про місце, дату та час апеляційного розгляду поданої ним апеляційної скарги був завчасно повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № R068119231365, відповідно до якого ОСОБА_1 було вручено судову повістку особисто 03.07.2026 року.
Крім того, відповідно до складеної секретарем судового засідання телефонограми від 30.06.2026 року, ОСОБА_1 був особисто повідомлений апеляційним судом про дату та час апеляційного розгляду також і телефонним зв`язком.
Станом на момент розгляду цієї справи судді не надано будь-яких заяв чи клопотання від ОСОБА_1 про відкладення апеляційного розгляду.
Відповідно до вимог ч.4 ст.294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду. Частиною 2 ст.268 КУпАП не визначено, що участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, є обов`язковою.
За таких обставин, а також з метою розгляду справи в розумні строки, апеляційний суд приходить до висновку про здійснення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Враховуючи неприбуття ОСОБА_1 в судове засідання для участі в розгляді його апеляційної скарги, фіксування розгляду апеляційної скарги за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до змісту ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується на матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказах, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, з матеріалів справи вбачається, що вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку, що вони у їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом підтверджують винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у скоєнні вказаного правопорушення.
Підпунктом «а» пункту 2.9 Правил дорожнього руху передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №509570 від 11.11.2025 року, відповідно до якого  ОСОБА_1 11.11.2025 о 6 год. 40 хв. в с. Мала Чернігівка по вул. Київська керував транспортним засобом марки «Land Rover Freelander», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатор Драгер 6820. Тест 409 проба позитивна - 0,66‰, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.2);
- результатами проходження тестування на місці за допомогою приладу «Alcotest 6820» від 11 листопада 2025 року, результат якого показав позитивну пробу - 0.66 проміле, та згідно якого наявний підпис особи, відносно якої проводився тест (а.с.3);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за допомогою приладу «Alcotest 6820» від 22 листопада 2025 року (а.с.7); 
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6127340 від 11.11.2025, за якою на  ОСОБА_1 накладено штраф за чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. (а.с.10);
- відеозаписами, наявними у матеріалах справи на DVD-диску (а.с.13).
Так, за змістом пункту 10 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №509570 від 11.11.2025 року працівниками поліції здійснювався відеозапис на портативну бодікамеру № 857713.
Із переглянутого судом відеозапису, наявного у матеріалах справи на DVD-диску (а.с.13) встановлено, що він складається із трьох файлів. Так, із файлу «WhatsApp Video 2025 -11 12 at 09.33.54» вбачається, що працівниками поліції зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . При спілкуванні з ОСОБА_1 , у нього працівниками поліції виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота. На пропозицію працівників поліції пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 погодився, позитивно відповівши працівнику поліції на таку пропозицію (файл «export-9gd4q.mp4», інтервал запису – із 0:00:11 по 0:00:25).
Далі цим відеозаписом зафіксовано як ОСОБА_1 пройшов даний огляд та останньому працівником поліції продемонстровано його результат, який показав 0.66 проміле. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував щодо встановленого результату огляду цим технічним засобом, не висловлював свою незгоду із його результатами, не наполягав на проведенні огляду в найближчому закладі охорони здоров`я, не заявляв жодних клопотань з цього приводу, натомість спокійно пройшов огляд, спостерігав за діями поліцейських і фактично своєю мовчазною згодою погодився із встановленим результатом відносно нього (інтервал відеозапису із 0:00:38 по 0:03:00, файл export-9gd4q.mp4).
Процедура проведення огляду ОСОБА_1 на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та його огляд підтверджується і іншим наявним на диску файлом відеозапису - export-yl6gy.mp4 (інтервал відеозапису із 0:07:10 по 0:09:15).
З цих відеозаписів вбачається, що працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а також повідомили, що його відсторонено від керування транспортним засобом.
З переглянутого судом відеозапису з`ясовано, що зміст рапорту поліцейського узгоджуються із зафіксованими на відеозаписі обставинами.
Згідно п.5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №1103 результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння.
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Із відеозапису, наявного у матеріалах справи та проаналізованого судом, зокрема й у зазначених вище інтервалах слідує, що ОСОБА_1 не висловлюв незгоди із встановленими результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів.
На переконання апеляційного суду, із зафіксованої на відеозаписах поведінки ОСОБА_1 під час та після проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння не вбачається жодного волевиявлення ОСОБА_1 , яке б об`єктивно вказувало на його незгоду із результатами здійсненого огляду на місці зупинки транспортного засобу.
З цих підстав апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги щодо відсутності згоди ОСОБА_1 із результатами його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та необхідності його направлення для огляду в заклад охорони здоров`я.
При цьому, відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно абзацу 2 пункту 5 Порядку направлення підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Оскільки ОСОБА_1 погодився пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки транспортного засобу, а також погодився з результатами даного огляду, які працівник поліції продемонстрував ОСОБА_1 та неодноразово, згідно даних відеозапису, озвучив їх в голос і будь-яких заперечень чи незгоди з даним результатом огляду ОСОБА_1 не висловлював згідно із відеозаписом, то апеляційний суд вважає, що підстав для направлення ОСОБА_1 для огляду в заклад охорони здоров`я не було.
Отже, отримавши підтвердження стану алкогольного сп`яніння і згоду ОСОБА_1 з встановленими результатами поліцейський обґрунтовано та підставно склав протокол про адміністративне правопорушення, а суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки в такому разі направлення та проходження водієм огляду в найближчому закладі охорони здоров`я не вимагається.
Наведені у постанові місцевого суду докази, які покладені судом в основу його рішення, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому апеляційні доводи про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.
Що стосується доводів апелянта про те, що надані відеофайли не є безперервними, то суд зазначає, що наявний зміст зафіксованого на цих записах, у зазначених вище інтервалах, в сукупності із письмовими матеріалами цієї справи, поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також наявними в матеріалах справи відеозаписами зафіксована процедура проходження огляду.
Апеляційний суд визнає безпідставними посилання апелянта на ненадання працівниками поліції сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку приладу, яким було проведено огляд.
Згідно пункту 5 розділу II Інструкції перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Як встановлено із переглянутих апеляційним судом відеозаписів, наявнх у матеріалах справи, працівники поліції проінформували ОСОБА_1 про застосування під час проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу спеціального технічного приладу газоаналізатор Драгер 6820, на що останній погодився та не вимагав від працівників поліції пред`явити сертифікат відповідності та свідоцтва про повірку приладу.
Тому, оскільки така вимога ОСОБА_1 не була заявлена, то і обов`язку надавати для ознайомлення вказані документи у поліцейського не виникало.
Апеляційний суд зазначає, що вимірювальний прилад Drager Alcotest 6820 пройшов державну реєстрацію в Україні, комплектується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (останнє періодично видається після процедури калібрування та повірки терміном дії 1 рік). Згідно даних чек-тесту Drager Alcotest 6820, за допомогою якого пройшов огляд ОСОБА_1 , останнє калібрування цього приладу відбулося 20.10.2025 року (а.с.3). 
Крім того, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки газоаналізатора Alcotest 6820 №12-01/6065, зі змісту якого вбачається, що воно чинне до 20.10.2026 року(а.с.8).
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом його прав, передбачених ст.268 КУпАП, апеляційний суд визнає неспроможними.
Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції направляв на зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу судові повістки про дату та час розгляду. Однак вказані повідомлення повернулися до суду першої інстанції, як не вручені з відміткою «адресат відсутній» (а.с.15,19).
Крім того судом першої інстанції вживалися заходи щодо встановлення місця реєстрації та проживання ОСОБА_1 , шляхом направлення відповідного запиту до Центру надання адміністративних послуг виконкому Овруцької міської ради (а.с.18).
Відповідно до відповіді начальника Центру надання адміністративних послуг виконкому Овруцької міської ради О. Шевцової, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, наявних в матеріалах конвертів, які повернуті як не вручені та апеляційної скарги, адреса проживання ОСОБА_1 зазначена вірна, а тому суд першої інстанції повідомляв ОСОБА_1 на його адресу про судовий розгляд справи. 
Тому, апеляційний суд вважає, що місцевим судом було вжито розумних заходів для повідомлення ОСОБА_1 про судовий розгляд справи. Не отримання ОСОБА_1 зазначених повідомлень не залежало від суду першої інстанції.
При цьому, працівники поліції повідомляли ОСОБА_1 , що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього буде розглядатися в Овруцькому районному суді, що підтверджується відеозаписом (інтервал відеозапису файлу «export-9gd4q» із 0:01:55 по 0:02:05).
До того ж, апеляційним судом було поновлено строк на оскарження постанови суду першої інстанції з урахуванням конкретних доводів клопотання, а тому ОСОБА_1 мав можливість відстоювати свою позицію в суді і користуватись іншими процесуальними правами.
Щодо факту керування транспортним засобом, то ОСОБА_1 його не оспорює в апеляційній скарзі, і цей факт об`єктивно підтверджується матеріалами справи, зокрема, відеозаписами та копією доданої постанови, яка набрала законної сили.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив:
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2026 року, щодо нього за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя    С.І. Костюкович