Справа № 766/13366/24
н/п 2/766/6008/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

12.11.2025 року місто Херсон 
Херсонський міський суд Херсонської області     
у складі:            головуючого - судді Скрипнік Л. А.,         секретаря судового засідання - Бажанової В. М.,        за участю сторін:            представника позивача Музиківської сільської ради - Самсовнової Я. О. (у залі суду), представника позивача Музиківської сільської ради - Базилєвої Ю. О. (у залі суду), третьої особи - ОСОБА_2. (у залі суду)         розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Музиківської сільської ради в особі начальника Музиківської сільської військової адміністрації Херсонської області, як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав відносно його малолітньої доньки, -
установив:
У серпні 2024 року Музиківська сільська рада Херсонського району Херсонської області в особі начальника Музиківської сільської військової адміністрації Херсонської області як органу опіки та піклування звернулася до Херсонського міського районного суду Херсонської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .         Позовні вимоги обґрунтовані тим, що мати малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася у місті Санкт-Петербург російської федерації, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на території російської федерації. Після смерті матері дитини відповідач 31 грудня 2019 року привіз малолітню доньку до України та залишив її на проживання у своєї рідної сестри ОСОБА_2 , яка є тіткою та хрещеною матір`ю дитини, а сам повернувся до російської федерації. З того часу дитина фактично проживає разом із ОСОБА_2 та перебуває на її повному утриманні і вихованні. З лютого 2022 року відповідач припинив спілкування з донькою, не цікавиться станом її здоров`я, навчанням та розвитком, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв`язку з чим фактично ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Позивач посилається на те, що розпорядженнями органу опіки та піклування малолітній надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а ОСОБА_2 призначено її опікуном.     Процесуальні дії у справі та позиція учасників      Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2024 справу передано судді Скрипніку Л.А.        14.08.2024 року судом зроблено запити до УДМС в Херсонській області з метою визначення зареєстрованого місця проживання відповідача. 30.08.2024 року отримано відповідь УДМС в Херсонській області про зареєстроване місце проживання відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання по Херсонській області не значиться. Згідно відповіді №762823 від 30.08.2024 року отриманої з Єдиного державного демографічного реєстру за вказаними параметрами особу не знайдено.            Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.         Ухвалою суду від 05.11.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.       Розгляд справи неодноразово відкладався, а судові засідання призначалися на 05 листопада 2024 року, 10 лютого 2025 року, 26 лютого 2025 року, 18 липня 2025 року, 25 липня 2025 року, 07 жовтня 2025 року та 12 листопада 2025 року.
З огляду на повторну неявку відповідача у судове засідання суд ухвалив про проведення судовго засідання на підставі наявних в матеріалах справи доказів в порядку заочного розгляду.     
Позивач при судовому розгляді позов підтримали та просила його задовольнити, з огляду на повне ухилення відповідача від виховання доньки. В подальшому представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, якою також із викладених у ньому підстав підтримали і просили його задовольнити, надавши згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Згідно з наявними у матеріалах справи відомостями його зареєстроване місце проживання знаходиться у м. Херсон, а фактично він постійно проживає на території Російської Федерації. Суд здійснював його виклик до суду у порядку передбаченому частиною одинадцятої статті 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України. За таких обставин суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не подано. Разом із тим, до матеріалів справи долучено письмові заяви Відповідача від 06 березня 2025 року. Із змісту цих заяв вбачається, що Відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дитини та погоджується із заявленими позовними вимогами. У своїх заявах Відповідач повідомив, що тривалий час (з 2003 року) проживає у російській федерації (м. Санкт-Петербург), де виховує неповнолітнього сина і не має на меті прибути до України. Також зазначив, що не бере участі у вихованні та утриманні малолітньої доньки, усвідомлює правові наслідки позбавлення батьківських прав і висловив згоду на задоволення позову, посилаючись на відсутність можливості виконувати батьківські функції.     Третя особа ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в інтересах малолітньої дитини. У судовому засіданні пояснила, що з кінця 2019 року фактично самостійно здійснює виховання та утримання малолітньої племінниці ОСОБА_3 , забезпечує її належні умови проживання, харчування, лікування, навчання та всебічний розвиток. Дитина зареєстрована за її адресою, де постійно проживає і перебуває на її утриманні. За твердженням третьої особи, відповідач протягом тривалого часу не бере участі у вихованні дитини, не підтримує з нею належних батьківських стосунків, не цікавиться її життям, станом здоров`я та успіхами у навчанні, а також не здійснює матеріального забезпечення. Крім того, зазначила, що після початку повномасштабного вторгнення російської федерації та введення в Україні воєнного стану виникла необхідність у вирішенні низки питань, пов`язаних із забезпеченням безпеки дитини, оформленням документів, реалізацією права на освіту та вирішенням інших юридично значимих питань, для яких законодавством передбачена участь або згода батька. Водночас фактична відсутність участі відповідача у житті дитини та його тривале перебування за межами України істотно ускладнюють реалізацію прав та законних інтересів малолітньої.              З огляду на належне повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду, його неявку без поважних причин, відсутність відзиву на позовну заяву, а також враховуючи згоду позивача та його представника на заочний розгляд справи, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 280, 281 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.          Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).        Суд, вислухавши сторін по справі, покази свідків, дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.  У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.       Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.        Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.       Судом встановлено, що ОСОБА_3 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Санкт-Петербург російської федерації. Її батьками є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20 грудня 2018 року, виданим Відділом запису актів цивільного стану Красносельського району Комітету у справах ЗАЦС Уряду Санкт-Петербурга, актовий запис №110189780000805122003 від 20 грудня 2018 року.       На момент народження дитини її батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 27 червня 2003 року, виданим Палацом одруження №2 Управління ЗАЦС адміністрації Санкт-Петербурга, актовий запис №2219 від 24 червня 2003 року.        Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 20 серпня 2019 року, актовий запис №170199780002333721005 та довідки про смерть №С-33933 від 20 серпня 2019 року, виданих компетентними органами російської федерації, мати дитини ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на території російської федерації.  З матеріалів справи судом встановлено, що 31 грудня 2019 року відповідач привіз малолітню доньку ОСОБА_3 , яка на той час була однорічною дитиною, з російської федерації до України і залишив її на проживання у ОСОБА_2 , яка є його рідною сестрою та хрещеною матір`ю дитини. Відтоді малолітня дитина постійно проживає разом із ОСОБА_2 , яка фактично здійснює її виховання, забезпечує належні умови проживання, утримання, догляд, навчання і розвиток. Дитині забезпечені належні умови, комфортна та безпечна атмосфера.        Як вбачається з пояснень третьої особи та інших матеріалів справи, до початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України відповідач епізодично підтримував зв`язок із дитиною та надавав матеріальну допомогу. Водночас після 24 лютого 2022 року він фактично припинив участь у житті доньки, не підтримує з нею спілкування, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, духовним та психічним станом, умовами проживання, навчанням і розвитком, а також не надає матеріальної допомоги на її утримання.              Розпорядженням начальника Музиківської сільської ради Херсонського району Херсонської області від 09 липня 2024 року №195 ОД малолітній ОСОБА_3 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, а відомості про дитину внесені до Єдиної інформаційно-аналітичної системи «Діти».       Згідно з Розпорядженням Музиківської сільської ради Херсонського району Херсонської області від 10 липня 2024 року №199 ОД ОСОБА_2 призначено опікуном малолітньої ОСОБА_3 .
Обставини проживання дитини разом зі своєю тіткою (опікуном) ОСОБА_2 і перебування на її повному утриманні з 31 грудня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджуються дослідженим судом актом обстеження матеріально-побутових умов від 10 липня 2024 року, складеним службою у справах дітей Музиківської сільської ради. Відповідно до вказаного акта дитина має окрему кімнату, облаштовану усім необхідним для комфортного проживання і навчання. З матеріалів справи також вбачається, що батько дитини не бере участі у її вихованні, малолітня ОСОБА_3 не пам`ятає як він виглядає та сприймає опікуна ОСОБА_2 як матір.              Згідно з дослідженим судом Витягом з Реєстру Музиківської територіальної громади №2025/002550140 від 21 лютого 2025 року дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм законним представником ОСОБА_2 . Як вбачається з довідки Комунального закладу «Музиківський ясла-садок «Малятко» Музиківської сільської ради Херсонського району Херсонської області» від 26 червня 2024 року № 6, у період з жовтня 2023 року по травень 2024 року малолітня ОСОБА_3 відвідувала індивідуально-групові консультації у зазначеному закладі дошкільної освіти. Протягом усього вказаного періоду супровід дитини до закладу освіти та додому, а також взаємодію з педагогічними працівниками забезпечувала ОСОБА_2 , яка фактично здійснює її виховання та догляд. Водночас ОСОБА_1 контактів із закладом дошкільної освіти не підтримував, успіхами та потребами дитини не цікавився, з педагогічними працівниками не спілкувався, участі у виховному процесі не брав.   Судом досліджено висновок органу опіки та піклування Музиківської сільської ради Херсонського району Херсонської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, затверджений рішенням від 26 липня 2024 року №206-ОД, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_1 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 у зв`язку з повним ухиленням від її виховання та утримання.       Згідно з дослідженою судом копією паспорта громадянина України зразка 1993 року серії НОМЕР_4 , виданого Суворовським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 09 липня 2012 року, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 24 лютого 1999 року. Відповідно до картки платника податків від 03 вересня 2012 року, ОСОБА_1 має РНОКПП НОМЕР_5 .           Згідно з відповіддю ХРУП відділення поліції №1 Головного управління національної поліції в Херсонській області від 24 лютого 2025 №2011/36.3/01-25 щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 за заявою представника органу опіки і піклування Музиківської сільської ради від 14 червня 2024 року, працівниками поліції 05 липня 2024 року відповідач був оголошений в розшук як особа, яка зникла безвісти. Разом з тим, 12 липня 2024 року встановлено його місцезнаходження та відповідача знято з розшукових обліків після телефонного спілкування працівника поліції за номером НОМЕР_6 . Аналогічні відомості містяться у відповіді голові Музиківської СВА від 22 березня 2025 року №3005/36.3/01-25. До матеріалів справи також долучено копію заяви відповідача від 25 липня 2024 року на ім`я керівника Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області, де він зазначив, що перебуває за місцем свого постійного проживання: Російська Федерація, м. Санкт-Петербург та у найближчий час на територію України прибути не зможе. До вказаних матеріалів ним додано копію паспорта відповідача як громадянина Російської Федерації від 26 лютого 2024 року.         Суд також дослідив подану рукописним текстом заяву відповідача ОСОБА_1 від 06 березня 2025 року, адресовану Херсонському міському суду Херсонської області (судді Скрипніку Л.А.), яка надійшла на факс Музиківської сільської військової адміністрації вхідний №01-15/837 від 06 березня 2025. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що відповідач висловив згоду на передачу опікунства над його дитиною ОСОБА_3 своїй рідній сестрі ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що він з 2003 року постійно проживає на території Російської Федерації та не має можливості повернутися на територію України. До заяви ним додано копії паспорта громадянина України, диплома про вищу освіту, свідоцтва (довідки) №С-33933 про смерть дружини, копію паспорта померлої, копію довідки №170 від 23 серпня 2019 року адміністрації сільського поселення «Бежаницкое» про поховання дружини, а також копію паспорта його неповнолітнього сина, 2009 року народження.             Крім того, судом досліджено заяву відповідача ОСОБА_1 від 06 березня 2025 року, адресовану Органу опіки та піклування Музиківської сільської ради Херсонського району Херсонської області, вхідний №01-15/837 від 06 березня 2025 року. У вказаній заяві відповідач зазначив, що добровільно погоджується на позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки з 2003 року перебуває на території Російської Федерації, де має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 . Також зазначив, що разом із ним проживає неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Відповідач повідомив, що на даний час не має можливості займатися доглядом, вихованням і утриманням доньки, погоджується з позовною заявою органу опіки і піклування та усвідомлює наслідки позбавлення батьківських прав, зокрема втрату прав на виховання дитини, участь у її житті.
Аналізуючи подані позивачем докази у їх сукупності, пояснення третьої особи, а також письмові заяви самого відповідача ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наявність свідомого, умисного та тривалого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач прямо задекларував небажання брати участь у житті дитини та висловив згоду на позбавлення його батьківських прав через відсутність наміру та можливості виконувати батьківські функції.
Суд також звертає увагу на те, що хоча подані відповідачем до органів піклування ( позиачів по справі) та суду зяви, не оформлені у встановленому законом порядку ( відсутній ЕЦП), зокрема через що суд вирішив проводити розгляд справи в заочому порядку, враховуючи характер спірних правовідносин (особисті немайнові) із урахуванням в першу чергу інтересів дитини, подані відповідачем заяви підлягають висвітленню та оцінці при прийнятті вказанного рішення. 
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом сімейно-правового характеру, що застосовується до батьків, які не виконують своїх обов`язків стосовно дитини.    Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.         Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402 від 26.04.2001).         Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.         Згідно з частинами 7, 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.           Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.          Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.        Дитині має бути забезпечено такий захист і піклування, які є необхідними для її благополуччя, з урахуванням прав та обов`язків її батьків, опікунів чи інших осіб, які несуть за неї відповідальність за законом.          Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.    Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.     Тлумачення наведених положень статті 164 СК України, свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.            Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.    На думку суду, врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи як «ухилення від виконання батьківських обов`язків», не вичерпуються переліком, зазначеним у вищеприведеній постанові Пленуму, і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Дане поняття є оціночним і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.  Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 164 К України, ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерело права (також згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).              У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року та «Савіни проти України» зазначено, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості батька та його поведінці. При цьому позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, які повинні мати переважний характер над інтересами батьків, забезпечуючи між ними справедливу рівновагу. Як зазначено в пункті 52 рішення «Савіни проти України», державні заходи зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками вимагають від останніх активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою.    У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №366/2047/18 зазначено, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. 
У даній справі судом дослідженими доказами встановлено, що відповідач ОСОБА_1 взагалі не спілкується з дитиною починаючи з лютого 2022 року, не цікавиться її фізичним та духовним розвитком, не бере участі в її матеріальному забезпеченні та вихованні. Відповідач не просто ухиляється від виховання дитини протягом понад 4 років, а й документально засвідчив суду своє небажання виконувати батьківські обов`язки надалі через проживання в іншій країні. Фактично відповідач повністю переклав відповідальність за долю малолітньої ОСОБА_6 на опікуна ОСОБА_2 .    Особливу увагу суд звертає на письмові заяву відповідача ОСОБА_1 від 06.03.2025 року, адресовану органу опіки та піклування, в якій він прямо зазначає про свій свідомий вибір усунутися від виховання дитини та надає добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав. З огляду на це, неотримання судом відзиву на позовну заяву та неявка відповідача у судове засідання лише підтверджують його повну згоду з викладеними в позові обставинами, які він не намагався спростувати. Відповідач не довів суду наявності реального інтересу до дитини чи бажання змінити свою поведінку; із заявами в компетентні органи про перешкоджання в спілкуванні з дитиною він ніколи не звертався.   Відсутність відповідача протягом тривалого часу в житті малолітньої ОСОБА_3 , а також те, що дитина не сприймає відповідача як свого батька й не пам`ятає його (про що йдеться у висновках органу опіки та піклування), є наслідком виключно свідомої та тривалої поведінки самого відповідача, його нехтування своїми батьківськими обов`язками. Згідно зі статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.          Музиківська сільська рада як орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Від вказаного органу не надійшло заперечень чи відкликання позовних вимог, а наявний у матеріалах справи висновок підтверджує доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки.  Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.    Враховуючи принцип пріоритетності найкращих інтересів дитини, а також встановлені судом обставини щодо тривалого ухилення відповідача від батьківських обов`язків, суд дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відповідатиме інтересам малолітньої ОСОБА_3 , сприяє забезпеченню стабільності її правового становища та належному захисту її прав і законних інтересів, а також не порушить сформованого життєвого середовища, у якому вона, дитина, зростає та виховується під опікою ОСОБА_2 .        Водночас, з метою забезпечення балансу інтересів судом роз`яснюється, що відповідно до положень частини першої статті 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав поручі із правом подачі заяви про перегляд заочного рішення.   Суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/17, згідно з якою позбавлення батьківських прав не є безстроковим чи безповоротним заходом та не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Якщо відповідач ОСОБА_1 у майбутньому докорінно змінить свою поведінку, виправить ставлення до дитини та усуне обставини, які стали підставою для позбавлення прав (налагодить матеріальне становище, повернеться до постійного спілкування та виховання доньки), він не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом про поновлення своїх прав батька. Проте станом на день розгляду справи об`єктивні обставини вимагають задоволення позову.             З урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку про наявність законних підстав для повного задоволення позовних вимог.       Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 141 СК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, який був сплачений позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.      На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 8, 11, 141, 150, 155, 164, 165, 166, 169 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позовну заяву Музиківської сільської ради в особі начальника Музиківської сільської військової адміністрації як органу опіки та піклування - задовольнити.    Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Музиківка Білозерського району Херсонської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_5 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .          Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Музиківської сільської ради, код ЄДРПОУ 26347865, судовий збір у розмірі 3028,00 грн.  Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.         У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.   Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.      Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ст. 354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.   У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.         Реквізити сторін           Позивач: Музиківська сільська рада Херсонського району Херсонської області (код ЄДРПОУ 26347865, адреса: 75023, Херсонська область, Херсонський район, с. Музиківка, вул. Перемоги, 35).            Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець с. Музиківка Білозерського району Херсонської області, громадянин України, паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Суворовським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 09.07.2012 року, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , проживає фактично: АДРЕСА_3 ).      Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_5 ).

Суддя | Л. А. Скрипнік