Номер провадження: 33/813/1427/26
Номер справи місцевого суду: 496/2957/26 
Головуючий у першій інстанції Буран В. М. 
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді - Комлевої О.С.,
за участю секретаря судового засідання Козлової В.А.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
потерпілої – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргуособи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 04 червня 2026 року, 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду першої інстанції.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 04.06.2026 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,0 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,6 грн.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вказаною постановою Біляївського районного суду Одеської області від 04.06.2026, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про ігнорування судом фактичного місця зіткнення та пряме порушення вимог п. 16.8 ПДР України, не надавши належної правової оцінки схемі ДТП згідно якої місце безпосереднього зіткнення транспортних засобів знаходиться поза межами перехрестя проїзних частин, а саме на виїзді з перехрестя. При цьому, фотофіксація пошкоджень транспортних засобів повністю спростовує вихідні дані схеми ДТП та висновки суду першої інстанції.
Скаржником також стверджується, що відеозапис з відео реєстратора містить фіксування, що транспортний засіб Volkswagen під керуванням ОСОБА_2 рухався в крайній лівій смузі безпосередньо за вантажівкою та раптово виїхав вправо перед самим зіткненням, що підтверджується її письмовими поясненнями.
Також апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначаючи, що фактично копію постанови отримано скаржником 15.06.2026 на електронну пошту.

Висновки за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження
Дослідивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи питання щодо можливості поновлення пропущеного процесуального строку, суд має зважати на причини, які слугували перешкодами у реалізації особою права на апеляційне оскарження. Поважними причинами слід вважати лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на особу, яка звертається з апеляційною скаргою.
Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).
Чинні норми КУпАП в частині права на оскарження постанови судді місцевого суду є гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників судового розгляду і за аналогією з правом особи на доступ до суду, закріпленим у пункті 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, визначають порядок реалізації цього права, його законну мету.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Матеріалами справи встановлено, що оскаржувану постанову ухвалено судом першої інстанції 04.06.2026.
Апеляційну скаргу подано особою, яка притягується до адміністративної відповідальності 17.06.2026, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження.
Звертаючись до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначається, що фактично копію постанови отримано скаржником 15.06.2026 на електронну пошту.
Як вбачається з матеріалів справи в судовому засіданні в суді першої інстанції 04.06.2026 за результатами розгляду справи по суті проголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваної постанови.
Згідно довідки про доставку, копію повного тексту оскаржуваної постанови суду отримано особою, яка притягується до адміністративної відповідальності 15.06.2026 (а.с. 51), що в свою чергу підтверджує наведені скаржником підстави пропуску строку апеляційного оскарження.
З підстав викладеного, зважаючи на вищевказане передбачене право особи на доступ до правосуддя, з метою перевірки наведених скаржником доводів апеляційної скарги та законності оскаржуваної постанови суду першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та забезпечити ОСОБА_1 відповідне її право.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , потерпілої – ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно положень ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
За положеннями п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
Приймаючи оскаржувану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого положеннями ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що вина останньої в повній мірі підтверджується наявними матеріалами справи в своїй сукупності.
З огляду на наявні встановлені судом першої інстанції обставини справи та в подальшому досліджені апеляційним судом, судом першої інстанціях в повній мірі дотримано вищенаведені вимоги КУпАП, та як результат винесено законну та обґрунтовану постанову щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 619660 ОСОБА_1 20.03.2026 близько 09 год 38 хв в с. Міжлиманське (Латівка) по вул. Шевченко, 2 керувала транспортним засобом Peugeot 206, д.н.з. НОМЕР_1 , на регульованому перехресті автодороги М28-01 (Одеса - Южний), здійснюючи поворот ліворуч на свій дозволений сигнал світлофора зелений не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою щоб реагувати на її зміни, не надала дорогу автомобілю Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухалась в зустрічному напрямку прямо на свій дозволений зелений світлофор в результаті чого скоїла з нею зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження завдано матеріальний збиток. Своїми діями порушила вимоги п. 16.6 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
За положеннями ст. 124 КУпАП відповідальність передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 16.6 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, передбачено, що, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
Тобто, наведеними положеннями п. 16.6 ПДР України, порушення якого інкримінується особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, визначений обов`язок водія транспортного засобу перед здійснення повороту на зелений сигнал світлофору, надати дорогу всім транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку. 
Вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення підтверджується, окрім протоколу, письмовими пояснення потерпілої – ОСОБА_2 , які в подальшому надано в судовому засіданні під запис в суді першої інстанції та безпосередньо в апеляційному судді, згідно яких остання повідомила, що в день складення протоколу рухалася по об`їзній дорозі зі сторони м. Одеса в напрямку Усатово, в с. Міжлиманське, на перехресті в крайній правій полосі та назустріч рухався транспортний  засіб під керування ОСОБА_1 , яка різко звернулася ліворуч.
Особою, яка притягується до адміністративної відповідальності підтверджено в свою чергу напрямок руху її транспортного засобу ліворуч на дозвільний сигнал світлофору, а також рух транспортного засобу потерпілої в зустрічному напрямку. 
Окрім того, під час дослідження в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відеозапису ДТП, наданого ОСОБА_1 , здійснений на відео реєстратор її транспортного засобу, встановлено обставини ДТП, а саме з даного відео вбачається, що транспортні засоби рухалися на дозвільний сигнал світлофору. Авто під керування ОСОБА_1 здійснював маневр повороту ліворуч, перетинаючи відповідно зустрічну полосу по якій рухався транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , а тому відповідно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності у відповідності до п. 16.6 ПДР України була зобов`язати перед здійсненням пороту ліворуч на зелений сигнал світлофору пропустити весь транспортний засіб, що рухається в зустрічному напрямку, в тому числі й транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 .
Однак особою, яка притягується до адміністративної відповідальності вказаних дій вчинено не було, чим порушено п. 16.6 ПДР України, порушення якого інкримінується останній згідно змісту протоколу, та, що в свою чергу, з огляду на вище встановлені обставини подій, знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, в розумінні положень ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи вищевикладені встановлені обставини справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо правильних висновків суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки зібраними по справі доказами в своїй сукупності вповні мірі підтверджується факт вчинення останньою даного правопорушення, з огляду на що доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним судом як необґрунтовані. 
Суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Таким чином, з огляду на вищезазначене, оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції щодо підтвердження наявними матеріалами справи наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

Клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – задовольнити.
Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Біляївського районного суду Одеської області від 04 червня 2026 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 04 червня 2026 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 24 липня 2026 року.

Суддя О.С. Комлева