Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2664/23 
Провадження № 3-в/376/7/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2026 р. Суддя Сквирського районного суду Київської області Батовріна І.Г., розглянувши подання фахівця Білоцерківського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Євгенія Мельниченко про звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності,
В С Т А Н О В И В:

17.06.2026 року до Сквирського районного суду Київської області звернувся з поданням фахівець Білоцерківського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Євгеній Мельниченко про звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності.
В обґрунтування подання зазначає, що 16.10.2023 р. на виконання до Білоцерківського РВ №3 надійшла постанова Сквирського районного суду Київської області щодо ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт, цього ж дня ОСОБА_1 надіслано виклик за яким він не з`явився. 09.11.2023 року було здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_1 , за яким він був відсутній. 06.12.2023 р., 19.08.2024 р. та 23.10.2024 р. до ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області було надіслано повідомлення про здійснення приводу ОСОБА_1 до відділу пробації. З 15.02.2024 р. по 16.01.2025 р. поспілкуватись з засудженим не виявилось можливим. 17.01.2025 р. та 21.02.2025 р. під час телефонних розмов, ОСОБА_1 було повідомлено, що громадські роботи відпрацьовувати він не має наміру, останньому було повідомлено та роз`яснено що у зв`язку з відмовою від відпрацювання громадських робіт матеріали особової справи будуть направлені до суду. Постановою Сквирського районного суду Київської області від 17.03.2025 р. в поданні про заміну громадських робіт на штраф було відмовлено. На телефонні дзвінки ОСОБА_1 не відповідав. 06.06.2025 р. ОСОБА_1 прибув до органу пробації та отримав направлення для відпрацювання громадських робіт до КП «Сквираблагоустрій». 09.06.2025 р. з КП «Сквираблагоустрій» надійшло повідомлення, що ОСОБА_1 не з`явився для ознайомлення з наказом та графіком виходу на роботу, до відбування громадських робіт не приступив. В період з липня по жовтень 2025 р. під час телефонних розмов ОСОБА_1 повідомляв, що відпрацьовувати громадські роботи не має наміру. 17.10.2025 р. його було попереджено, що у разі відхилення від відпрацювання громадських робіт матеріали особової справи будуть направлені до суду. Постановою Сквирського районного суду Київської області від 21.10.2025 р. в поданні про заміну громадських робіт на адміністративний арешт було відмовлено. Постанова Сквирського районного суду Київської області від 04.09.2023 р. за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення не виконана протягом трьох років, у зв`язку з чим, на думку представника органу пробації, є підстави у застосуванні аналогії закону, а саме норми статті 80 Кримінального кодексу України.
Вказані обстави, стали підставою для звернення до суду з вказаним поданням.
Вивчивши матеріали подання, суд дійшов до наступного висновку.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 04.09.2023 р. постановою Сквирського районного суду Київської області ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на накладено нього адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 40 (сорок) годин.
Вказана постанова була отримана для виконання Білоцерківським районним відділом № 3 філії Державної установи "Центр пробації" у м. Києві та Київській області 16.10.2023 р..
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з Кодексу про адміністративні правопорушення та інших законів України.
Згідно зі ст. 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, може припинити її виконання, при цьому звільнення особи від відбування адміністративного стягнення у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення не передбачено.
У силу вимог ст. 302 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст. 247 цього Кодексу, орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання.
Так, відповідно до пунктів 5, 6 та 9 ст.і 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання, у разі: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Щодо застосування положень статті 80 Кримінального кодексу України суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягають виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення, якщо їх не звернуто до виконання протягом 3 місяців з дня винесення.
Стаття 80 Кримінального кодексу України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Особа, на яку накладено адміністративне стягнення певного виду не може перебувати в потенційному очікуванні виконання фактично покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і правопорушником адміністративні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання постанови про накладення стягнення.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного стягнення зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, на яку накладено певний вид стягнення, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.
Держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування статті 80 Кримінального кодексу України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Як зазначалося вище, ОСОБА_1 був визнаний за постановою суду від 04.09.2023 р. винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 40 годин.
Вказана постанова набрала законної сили 14.09.2023 року.
З повідомлення органу пробації вбачається, що вказана постанова прийнята до виконання 16.10.2023 р. та доведена до відома ОСОБА_1 .
Наразі ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт не виконав, що може свідчити про ухилення або злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення.
Відповідно до статті 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.
У разі злісного ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт вона підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому законом.
Відповідно до підпункту 10 пункту 12.1 розділу ХІІ Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 19.03.2013 № 474/5, при виконанні постанов суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт на уповноважений орган з питань пробації покладаються надсилання матеріалів до органів поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389-2 Кримінального кодексу України стосовно порушників, які злісно ухиляються від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.
Водночас, суду не надано доказів вжиття уповноваженим органом з питань пробації заходів, передбачених статтею 325-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та доказів звернення до органів поліції з метою притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт.
За таких обставин, подання фахівця Білоцерківського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Євгенія Мельниченко про звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності є не обґрунтованим і не підлягає задоволенню. 
Керуючись ст.ст.304, 325-4 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні подання фахівця Білоцерківського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області Євгенія Мельниченко про звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності - відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя | І. Г. Батовріна