ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 липня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/2174/25
Головуючий у першій інстанції – Бойко А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1142/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Супруна О.П.,
позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2026 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року АТ «Універсал Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23 січня 2024 року у розмірі 14 438,28 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 січня 2024 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, установив мобільний додаток monobank, отримав розрахункову карту НОМЕР_1 та відкрив розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 . На підставі укладеного договору відповідачу надано можливість розпорядження кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. У ОСОБА_1 прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, відтак відповідно до п.п. 5.16. п. 5 Розділу II Умов відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30 липня 2025 року направив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та необхідність погасити суму заборгованості, проте ОСОБА_1 не вжив заходів щодо погашення заборгованості, у зв`язку з чим та відповідно до п.п. 5.18, 5.19 Розділу II Умов кредит став у формі «на вимогу». Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» становить 14 438,28 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом.
Заочним рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2026 року у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю.
В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк», вважаючи рішення необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та не надано можливості АТ «Універсал Банк» надати відповідні докази у разі, якщо вони були необхідні суду, внаслідок чого не з`ясовано усі обставини справи. Суд обмежився окремими наявними у матеріалах справи доказами та власними переконаннями, у зв`язку з чим не дослідив повно позовну заяву та додані до неї докази.
Сторона позивача зазначає, що анкету-заяву підписано ОСОБА_1 23 січня 2024 року, відповідач ознайомився з Умовами та правилам в редакції від 11 січня 2024 року, які діяли на дату підписання анкети-заяви та не міг бути ознайомлений з будь-якими іншими правилами. Умови та правила за різні періоди розміщені на сайті https://www.monobank.ua/terms є публічними 24 години на добу, викладені в форматі pdf, із зазначенням рішень, на підставі яких вони ухвалювались, та часом набуття їх чинності. Крім того, у самому мобільному додатку ОСОБА_1 постійно розміщено тарифи, а отже, використавши власний пін-код, відповідач має цілодобовий доступ до нього.
Скаржник стверджує, що 23 січня 2024 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено договір, за яким ОСОБА_1 надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі до 500 000 грн, з можливістю його коригування, сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (37,5 % річних), сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,2 % на місяць на суму загальної заборгованості за кредитом (74,4 % річних). 
Наголошує на тому, що, починаючи з 23 січня 2024 року ОСОБА_1 користувався кредитними коштами в межах кредитного ліміту, визначивши таким чином існування договірних зобов`язань перед АТ «Універсал Банк» у рамках банківської послуги «Monobank». Відповідач не оспорював отримання платіжної картки на підставі підписаної ним заяви від 23 січня 2024 року.
Звернувшись з позовом, товариство надало копію анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Monobank», витяг з сайту Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, витяг з сайту тарифів чорної картки monobank, а також розрахунок заборгованості.
Проте, суд першої інстанції, вирішуючи спір, безпідставно не витребував у позивача додаткові докази, відтак до апеляційної скарги скаржником додано виписку про рух коштів по рахунку від 17 березня 2026 року, довідку про наявність рахунку від 02 березня 2026 року та довідку про встановлення кредитного ліміту по картці від 02 березня 2026 року, які позивач просив долучити до справи і врахувати їх при вирішенні спору.
ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не подавав.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем доводів щодо наявності кредитних відносин з відповідачем та заборгованості, у зв`язку з чим вважав неможливим належно перевірити факт видачі банком кредитних коштів ОСОБА_1 , користування ним цими коштами та їх внесення на погашення кредитної заборгованості.
Судом констатовано, що копія анкети-заяви від 23 січня 2024 року містить лише анкетні дані ОСОБА_1 , відомості про його майновий стан та трудову діяльність, без зазначення інформації щодо розміру кредитного ліміту, строку договору та відомостей про видачу банківської картки. Виснував, що у справі відсутні докази того, що відповідач користувався кредитними коштами, проводив банківські операції із використанням власної картки. Зокрема виписки по рахунку ОСОБА_1 та деталізований розрахунок заборгованості на обґрунтування заявленої до стягнення суми у розмірі 14 438,28 грн позивачем не надано. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з наведеним висновком, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, що АТ «Універсал Банк» створено проект «Monobank», в рамках якого клієнтам (фізичним особам) відкриваються поточні рахунки, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів установлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно.
23 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг і цього ж дня підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», в якій просив відкрити в банку поточний рахунок у гривні на його ім`я НОМЕР_3 . Просив установити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарних дні, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом (т. 1 а.с. 181).
Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацією ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі УЕП) з особистим ключем і відповідним його відкритим ключем 03d6568452fa79605976b4d21c81772682ea705bc3a8746479d939b464c52a2fe8, що буде використовуватись для вчинення правочинів та платіжних операцій (п. 4 анкети-заяви).
Того ж дня, 23 січня 2024 року ОСОБА_1 підписано електронним підписом запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank. паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (т. 1 а.с. 175-177, 178-180). 
До позову АТ «Універсал Банк» також додано умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, затверджені протоколом Правління № 3 від 10 січня 2024 року, що набули чинності з 11 січня 2024 року (т. 1 а.с. 14-130); довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб (т. 1 а.с. 136-137); тарифи monobank|Universal Bank за картками «Чорна картка monobank», «Біла картка», «Дитяча картка», «Валютна картка monobank», « ІНФОРМАЦІЯ_1 », «Картка IRON BANK», «Картка єПідтримка monobank», «Картка єВідновлення monobank», « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «Дія.картка monobank», « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». «Покупка частинами», «До завтра», «Депозит Стандартний», « ІНФОРМАЦІЯ_5 », «Сервіс накопичення «Банка»/»Дитяча Банка», «ФОПи», «НПД» (а.с. 189-221), які не містять реквізитів та підписів позичальника.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 4 цієї статті визначено, що кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 2, 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За відсутності поважних причин неподання нового доказу до суду першої інстанції апеляційний суд не має права досліджувати цей доказ, поданий позивачем в апеляційній інстанції (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 638/13998/14-ц, аналогічний правова позиція Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 458/867/15-ц).
В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк» просить взяти до уваги докази, які не були предметом розгляду суду першої інстанції, зокрема: виписку про рух коштів по картці ОСОБА_1 за період з 23 січня 2024 року по 05 жовтня 2025 року, довідку АТ «Універсал Банк» про розмір встановленого ОСОБА_1 кредитного ліміту за карткою НОМЕР_1 станом на 02 березня 2026 року, довідку АТ «Універсал Банк» про наявність у ОСОБА_1 рахунку від 02 березня 2026 року (т. 2 а.с. 18-20, 21, 22).
Поважність неподання наведених доказів до суду першої інстанції позивач обґрунтовує тим, що, на думку товариства, усі необхідні докази для вирішення позову ним було додано до позовної заяви. Суд першої інстанції у разі, якщо мав сумніви у добросовісному здійсненні учасниками їх процесуальних прав та обов`язків, мав витребувати в АТ «Універсал Банк» додаткові документи/докази для з`ясування фактів, обставин, які підтверджують укладення кредитного договору, видачу кредиту та розміру заборгованості, відтак ці документи додано до апеляційної скарги та не надавались до суду першої інстанції.
Об`єктивних обставин, які б перешкоджали та унеможливлювали подати вказані докази до суду першої інстанції у встановлені процесуальним законом строки, позивачем не наведено, а тому за відсутності поважних причин неподання нових доказів у апеляційного суду відсутні підстави для їх дослідження.
Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України.
Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ АТ «Універсал Банк», суд апеляційної інстанції враховує те, що воно є професійним учасником ринку надання фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. 
Позивач не посилається на відсутність у нього на час звернення з цим позовом доказів, долучених до апеляційної скарги, або неможливість отримати їх у встановлений спосіб. Скаржником не наведено мотивів або міркувань, з яких можливо було б дійти висновку, що суд першої інстанції мав сумніватися у добросовісному здійсненні учасниками їх процесуальних прав та обов`язків та витребовувати у сторони певні докази. У позовній заяві викладено клопотання про участь справи у відсутність представника позивача, інші клопотання відсутні; наведено перелік документів та інших доказів, що подаються до позовної заяви, але всупереч п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом з позовною заявою у разі наявності (т. 1 а.с 10-11). 
Ухвалою суду першої інстанції від 31 грудня 2025 року про відкриття провадження постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У цьому ж судовому рішенні додатково стороні позивача роз`яснено, що докази подаються разом з позовною заявою (т. 1 а.с. 224-225). Цю ухвалу доставлено до електронного кабінету АТ «Універсал Банк» в підсистемі «Електронний суд» (т. 1 а.с. 226). Отже, позивача не лише належним чином повідомлено про час та місце слухання справи, а і про обов`язок надати докази разом з позовом, можливість збільшити або зменшити позовні вимоги, змінити предмет або підставу позову тощо. 
З огляду на те, що районний суд процесуального обов`язку роз`яснити визначені ЦПК України права та обов`язки сторонам дотримався, відтак апеляційний суд виходить з того, що у цьому випадку має місце неякісний правовий супровід ініційованого банком судового провадження, що не може ставитися за провину суду першої інстанції.
Отже, апеляційний суд вирішує справу на підставі тих доказів, які були додані до позову, та були предметом дослідження при вирішенні судом спору по суті.
Звернувшись з цим позовом АТ «Універсал Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14 438,28 грн. 
Анкета-заява містить детальну інформацію щодо ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, РНОКПП, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві наявні копії паспорта відповідача, які додані до анкети в електронному вигляді.
Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг.
Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Розділу І Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору, в тому числі, платіжної системи MasterCard/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів НБУ (т. 1 а.с. 20).
Згідно з п.п. 5.1., 5.2. п. 5 Розділу ІІ Умов і правил ліміт кредитування та строк дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому Договорі. Ліміт до використання розраховується та встановлюється банком, виходячи з внутрішніх процедур Банку, та зазначається Клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. За умовами п.п. 5.5. форма надання кредиту: поновлюваний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги (т. 1 а.с. 53).
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що письмових доказів того, чи було задоволено заяву відповідача та відкрито поточний рахунок на його ім`я; чи видавався ОСОБА_1 за цим договором платіжний інструмент (банківська картка) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання ним такої картки; чи встановлювався відповідний кредитний ліміт і на яку суму, вказану у додатку, матеріали справи не містять. Крім цього, у справі також відсутні докази й щодо здійснення будь-якого руху коштів по рахунку, який просив відкрити відповідач при підписанні анкети-заяви.
Як вже вказано судом, анкета-заява від 23 січня 2024 року містить лише анкетні дані ОСОБА_1 , його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність, проте не відображає даних про бажаний розмір кредитних коштів.
Позивач, стверджуючи про наявність заборгованості за договором про надання банківських послуг від 23 січня 2024 року у розмірі 14 438,28 грн, виписку за картковим рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 , до суду першої інстанції не надав. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75.
Отже, виписка за картковим рахунком могла б бути належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20.
Як вже констатовано судом, виписка за картковим рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 , у матеріалах цієї справи відсутня. Матеріали справи також не містять детального розрахунку заборгованості.
Колегія суддів виходить з того, що на підтвердження позовних вимог щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитом, АТ «Універсал Банк» мало можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема фінансові документи щодо перерахування кредитних коштів, виписку по особовому рахунку позичальника, докази встановлення кредитного ліміту та його розміру, на підставі яких суд як першої, так апеляційної інстанції мав би можливість перевірити розмір кредитної заборгованості. Проте під час розгляду справи у суді першої інстанції позивач не надав належних та допустимих доказів видачі ОСОБА_1 кредитних коштів та користування ними позичальником, що є його процесуальним обов`язком в силу положень ст. 12, 81 ЦПК України.
Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ банком, суд першої інстанції вірно врахував, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З урахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.
Посилання в апеляційній скарзі на доведеність факту укладення сторонами кредитного договору в електронній формі на висновки суду першої інстанції не впливають, оскільки сам по собі факт підписання анкети-заяви без інформації щодо розміру кредитного ліміту, строку кредитування автоматично не свідчить про укладення кредитного договору, порушення позичальником умов його виконання, виникнення заборгованості та її розмір. 
Ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Універсал Банк». Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення, а заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2026 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді Н.В. Висоцька

О.П. Супрун