ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2026 року м. Чернівці 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Струбіцька О.М., розглянувши провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за участі ОСОБА_1 та його захисника Поляк М.В., потерпілої ОСОБА_2 та її представника Баршакова О.В., за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2026 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2026 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №200424 від 21.04.2026 року, ОСОБА_1 21.04.2026 року о 12.48 годині по вулиці Героїв Майдану, 85 м. Чернівці виражався нецензурною лайкою та вдарив ногою ОСОБА_2 , чим порушив громадський порядок і спокій громадян.
На вказану постанову потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій не погоджується із прийнятим рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим.
Стверджує, що справа була прийнята суддею 28.04.2026 року та всупереч вимогам ст. 277 КУпАП щодо розгляду справи протягом доби, вона була призначена майже через місяць, а через неодноразові відкладення розглянута лише через два з половиною місяці.
Вважає, що затягування розгляду справи свідчить про порушення принципу рівності сторін та вказує на прийняття судом сторони обвинуваченого, що вбачається з відкладення оголошення постанови 30.06.2026 року з мотиву неявки ОСОБА_1 , що не передбачено законодавством та спрямовано на звільнення останнього від адміністративної відповідальності.
Зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на те, що до його компетенції не входить збирання доказів у справі, водночас зобов`язав сторони здійснити фотозйомку місць розташування автомобілів, використавши це як привід для відкладення розгляду справи.

ЄУНСС: 727/6009/26 Головуючий у І інстанції: Смотрицький В.Г.
НП: 33/822/323/26     Доповідач: Струбіцька О.М.
Зауважує, що виправдання ОСОБА_1 , який підтвердив, що під час сварки допустив нецензурні висловлювання, судом здійснено на підставі оцінки показань його свідків, частина яких взагалі не були очевидцями інциденту та лише надавали характеристику особі потерпілої, а свідок ОСОБА_3 вказав інше місце інциденту.
Вказує, що суд першої інстанції дійшов висновку, ніби свідок ОСОБА_4 навряд чи могла чітко бачити удар, однак суд залишив поза увагою те, що остання є незацікавленою особою, яка повідомила поліцейським, що була обурена ударом ногою в живіт жінці чоловіком, який сидів в автомобілі на водійському сидінні.
Вважає, що дії ОСОБА_1 були провокаційними, вчиненими щодо особи з інвалідністю 3 групи, якій обмежено психоемоційне навантаження, крім нецензурних образ, ОСОБА_1 здійснив також фізичне насильство.
На думку апелянта, безпідставними є висновки суду першої інстанції про те, що вона повинна була повідомити поліції, що спровокувала конфлікт, висловлювалась нецензурними словами та облила водою ОСОБА_1 , не долучила відеозаписи з камери відеоспостереження та повинна була клопотати про допит працівників лабораторії.
Просить скасувати оскаржувану постанову районного суду та направити справу на новий розгляд.
Заслухавши думку потерпілої ОСОБА_2 та її представника Баршакова О.В., які підтримали подану апеляційну скаргу, думку ОСОБА_1 та його захисника Поляк М.В., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таких вимог закону суддя районного суду дотримався при розгляді даної справи.
Закриваючи провадження щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, районний суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.
Апеляційний суд погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є законними, обґрунтованими та ґрунтуються на ретельно й усебічно досліджених у судовому засіданні доказах, а також детальних показаннях сторін та свідків конфлікту.
Так, суд врахував пояснення ОСОБА_1 , який заперечив нанесення удару та нецензурну лайку зі свого боку, пояснив, що лише взяв потерпілу за куртку та посадив на сходи біля лабораторії, щоб вона заспокоїлася.
Пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка стверджувала, що ОСОБА_1 нецензурно лаявся на неї, а потім, сидячи в кабіні, вдарив її ногою в живіт, від чого вона впала.
Пояснення свідка ОСОБА_5 , який працював разом із ОСОБА_1 , підтвердив агресивну поведінку ОСОБА_2 і спростовував факт нанесення ОСОБА_1 ударів чи нецензурної лайки.
Пояснення свідка ОСОБА_4 , яка вказувала що була очевидцем події і бачила, як чоловік із водійського сидіння вдарив дівчину в живіт
Пояснення свідка ОСОБА_3 , який був волієм іншого автомобіля і підтвердив провокаційну поведінку потерпілої та зазначив, що ОСОБА_1 не лаявся і не бив її, а лише посадив на сходи для заспокоєння.
Пояснення свідка ОСОБА_6 , який є власником магазину біля якого стався конфлікт і який охарактеризував ОСОБА_2 як конфліктну особу, що регулярно свариться з водіями та персоналом магазину.
Судом було досліджено письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надані безпосередньо після інциденту, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, фотознімки з місця конфлікту, в тому числі із нецензурним жестом потерпілої, відповідь ФОП ОСОБА_6 від 05.05.2026 року щодо скарги до компанії «CSD LAB», яка є місцем роботи ОСОБА_2 .
Враховуючи наведені покази та письмові докази, районний суд дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та недоведеність його вини поза розумним сумнівом.
З указаними висновками суду першої інстанції повністю погоджується й апеляційний суд, вважаючи їх законними, обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи й дослідженим у судовому засіданні доказам.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не містять обґрунтувань на спростування таких висновків районного суду та зводяться до незгоди з прийнятим рішенням.
Враховуючи, що суд першої інстанції закрив провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, посилання апелянта на довготривалий розгляд справи не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Посилання апелянта на необхідність скасування постанови районного суду та направлення справи на новий судовий розгляд суперечить вимогам закону. 
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.
Враховуючи викладене, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не наділений процесуальними повноваженнями щодо направлення справи про адміністративне правопорушення на новий розгляд до суду першої інстанції.
Посилання апелянта наявність в діях ОСОБА_1 хуліганських дій не знайшло свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 173 КУпАП передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. 
Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана.
При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.
Як встановлено районним та апеляційним судами, у цьому випадку мав місце конфлікт водіїв щодо черговості проїзду та паркування транспортних засобів.
Відтак, відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив і умисел, спрямовані на порушення громадського порядку, які є основними критеріями, що і відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень.
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, апелянт не просить дослідити докази для надання їм іншої правової оцінки, ніж та, яку надав районний суд.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 не змогла спростувати факт власної поведінки при конфлікті з ОСОБА_1 , людиною похилого віку, а саме: показування непристойних жестів та виливання на нього води, що як видно із змісту обставин справи, було початком конфліктної ситуації з приводу паркування між обома учасниками.
Також не надано суду документів про спричинення шкоди здоров`ю у вигляді тілесних ушкоджень ОСОБА_2 під час конфлікту.
Не спростовано ОСОБА_2 інформації щодо тривалого конфлікту, який мав місце раніше між нею та магазином «Світлана» з приводу паркування.
Сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації, не може свідчити про вчинення дрібного хуліганства, в розумінні вимог ст. 173 КУпАП.
Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Ні районний суд, ні апеляційний суд не мають права перебирати на себе визначений ст. 251 КУпАП обов`язок збирання доказів, який покладений у даному випадку на орган поліції.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Така ж позиція встановлена і в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Керуючись ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст.ст. 245, 247, 251, 252, 266, 283, 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, –

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 липня 2026 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького 
апеляційного суду   [підпис]   О.М. Струбіцька

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ Струбіцька О.М.
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

17.07.2026 року
(дата засвідчення копії)