Справа № 638/11948/26
Провадження № 2/638/8810/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Семіряд І.В.,
за участю секретаря Косіневської К.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевечнківського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа: Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:
28.05.2026 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка у праві власності на квратиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 у встановлений строк прийняла спадщину після смерті матері. Рідний брат позивача ОСОБА_3 також мав право на прийняття спадщини після смерті матері, як спадкоємець першої черги. Однак він не встиг реалізувати своє право та подати заяву при прийняття спадщини, оскільки 15.03.202, тобто до закінчення шестимісячного строку з дня смерті матері, він трагічно загинув під час тимчасової окупації міста Ізюм. Інших спадкоємців першої черги у брата не було, право на прийняття його частки у спадщині матері перейшло до позивача, як до спадкоємця другої черги за законом. У встановлений строк заяву про прийняття спадщини подати не змогла. 13.04.2026 ОСОБА_1 звернулася до нотконтори із заявою при прийняття спадщини, про те постановою нотаріуса їй було відмовлено. Вважає причини пропуску строку подання заяви на прийняття спадщини поважними, оскільки неможливо було встановити факт смерті брата, тривала ідентифікація тіла. Брат загинув під час окупації міста Ізюм та був похований у стихіному масовому похованні у лісосмузі, протягом тривалого часу його доля залишалася невідома. Лише після деокупації у вересні 2022 правоохоронними органами було проведено ексгумацію, після чого почався вкрай тривалий процес ідентифікації тіл. 03.07.2024 особу брата було ідентифіковано., свідоцтво про смерть видано 03.01.2024, Позивач мала тяжкий психоемоційний стан та погіршення здоров`я. отримання свідоцтва про смерть стало моментом остаточного документального усвідомлення того, що брат став жертвою військового злочину, це спровокувало гострий стресовий стан та глибоку психогологічну травму, нервова система була виснажена, перебувала у стані повної апатії, що супроводжувалося погіршенням фізичного здоров`я та необхідністю звертатися за медичною допомого. Позивачу була проведена також операція, після якої був тривалий час реабілітації. Будь-які дії, пов`язані зі збором документів чи відвідуванням установ, було неможливим. У зв`язку з чим позивач просила визначити додатковий строк два місяці з моменту набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини
28.05.2026 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано в провадження судді Семіряд І.В.
29.05.2026 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче засідання.
22.06.2026 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова підготовче засідання закрито, призначено справу до судового розгляду, витребувано докази за клопотанням позивача. 
Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити, не наполягала на стягненні судового збору на її користь з відповідача.
Відповідач Ізюмська міська рада та третя особа Ізюмська державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно про причини неявки суд не сповістили. 
Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:
Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить частка у праві власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 13.04.2026 державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори – спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину на 1\2 частку квартири видано ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1\2 частку квартири ще не видано. 
Рідний брат позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 мав право на прийняття спадщини після смерті матері, як спадкоємець першої черги, однак не встиг реалізувати своє право та подати заяву про прийняття спадщини, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 трагічно загинув.
Факт родинних відносин між ОСОБА_2 (мати позивача), ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_3 (брат позивача) підтверджується копією паспорту позивача ОСОБА_1 , копісє свідоцтва про народження ОСОБА_3 , де матір`ю записано ОСОБА_4 , батько ОСОБА_5 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 (позивач), де матір`ю останньої записана ОСОБА_2 . Свідоцтвом про укладення шлюбу, відповідно до якого ОСОБА_4 (мати позивача та померлого ОСОБА_3 ) уклала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ». Свідоцтвом про шлюб ОСОБА_6 (позивач) відповідно до якого остання уклала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище на « ОСОБА_10 ». 
Отже, ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 та рідною сестрою померлого ОСОБА_3 . 
ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Відповідно до витягу з ЄРДР – 15.09.2022 до чергової частини Ізюмського РУП ГУ НП в Х\о надійшов рапорт начальника СВ Ізюмського РУП, який зареєстрований у ЄО №4328 від 15.09.2022 про те, що на території м. Ізюм мало порушення законів та звичаїв війни з боку військовослужбовців та інших збройних формувань РФ, яке полягало у обстрілах вказаної території з невстановленого типу зброї, невстановленого калібру, в результаті яких загинули місцеві мешканці, які поховані у лісі біля території кладовища по вул. Шекспіра у м. Ізюм, під час огляду виявлено місця поховання у вигляді 441 могили. 
03.07.2024 постановою слідчого СУ ГУ НП в Х\о труп невстановленої особи №2415-С/22 виявлений у могилі № НОМЕР_2 визнати як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_3 . 
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №10-12-12415-С/22 від 19.09.2022 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті колото- різане поранення грудної клітини з ушкодженням лівої легені з використанням гострого предмету з метою убивства чи нанесення ушкоджень. 
Маючи намір прийняти спадщину після померлого брата позивач вживала відповідних заходів, а саме звернулася до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини.
Постановою державного нотаріуса Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області від 13.04.2026 ОСОБА_12 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відмовлено. 
Постанова нотаріуса мотивована тим, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення строку для прийняття спадщини. Згідно будинкової книги АДРЕСА_2 за вказаною адресою ОСОБА_3 був зареєстрований один. Згідно паспортних даних місце реєстрації спадкоємця за адресою АДРЕСА_4 . Таким чином, у ОСОБА_1 відсутнє підтвердження факту прийняття спадщини після ОСОБА_3 . 
Приписами ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Ч. 1 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно ч. 3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до ст.1272 ЦК України, визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.
Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Судом встановлено, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу. 
Окрім того, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року» з наступними змінами, який діяв до 22.12.2022 Ізюмська територіальна громада включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року.
У подальшому, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Ізюмську територіальну громаду віднесено до Переліку можливих бойових дій. 
Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 від колото- різаного поранення грудної клітини з ушкодженням лівої легені з використанням гострого предмету з метою убивства чи нанесення ушкоджень.
Витягом з ЄРДР підтверджено, що до чергової частини Ізюмського РУП ГУ НП в Х\о надійшов рапорт начальника СВ Ізюмського РУП, який зареєстрований у ЄО №4328 від 15.09.2022 про те, що на території м. Ізюм мало порушення законів та звичаїв війни з боку військовослужбовців та інших збройних формувань РФ, яке полягало у обстрілах вказаної території з невстановленого типу зброї, невстановленого калібру, в результаті яких загинули місцеві мешканці, які поховані у лісі біля території кладовища по вул. Шекспіра у м. Ізюм, під час огляду виявлено місця поховання у вигляді 441 могили.
У постанові слідчого СУ ГУ НП в Х\о від 03.07.2024 встановлено, що у період з 16 по 23 вересня 2022 слідчим проведено огляди місця подій на території лісосмуги поблизу кладовища по вул. Шекспіра у м. Ізюмі, яке налічувало 423 могили та 1 братську могилу військовослужбовців ЗСУ. Під час проведення досудового розслідування проведено огляд трупа невідомого чоловіка. ОСОБА_1 добровільно надала біологічні зразки з метою встановлення ДНК- профілю та порівняння з ДНК- профілями загиблих осіб. Висновком експерат від 15.02.2023 встановлено генетичні ознаки ДНК – профілю ОСОБА_1 яка є рідною сесторою по материнській лінії ОСОБА_3 .
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.
Як вказує позивач перешкоди для прийняття спадщини існували, а саме вона не могла встановити факт смерті брата, оскільки тривала ідентифікація тіл. Протягом тривалого часу доля брата залишалася невідомою. Вказані обставини підтверджуються дослідженими доказами. 
Окрім того, позивач мала тяжкий психоемоційний стан та погіршення здоров`я, що підтверджується наданими виписками із медичних карт. Так, з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9.20783 вбачається, що ОСОБА_1 з 11.12.2023 по 22.12.2023 перебувала на лікуванні у КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня». Випискою із медичної карти №9.3743/468 виданою КНП «Обласна клінічна лікарня» підтверджено, що ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 28.02.2024 по 07.03.2024. окрім того, ОСОБА_1 лікувалася у лікаря- невропатолога, що підтверджується довідкою. Проходила огляди у сімейного лікаря, що підтверджено випискою від 17.09.2024. Також, ОСОБА_1 зверталася до лікаря дерматолога 16.09.2024 та 29.01.2025, 13.08.2025,28.08.2025, 11.2025, 08.01.2026 до лікаря невропатолога. 
В зв`язку з чим, суд визнає причини пропуску подання заяви позивачем про прийняття спадщини поважними та встановлює додатковий строк для прийнятті спадщини. 
Хоча строк для прийняття спадщини значний, проте сукупність інших обставин справи, вказують на наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини, пропущено ОСОБА_1 із поважних, незалежних від позивача причин.
Норми європейського законодавства щодо прав людини встановлюють, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці Європейського суду з прав людини на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). 
Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позбавлення позивача права на спадщину буде занадто надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи.
Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/42165/17-цвід 28 жовтня 2019 року.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.
На підставі рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємець повинен у визначений судом строк звернутися до нотаріальної контори та подати відповідну заяву, після чого він буде вважатися таким, що прийняв спадщину.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 90, 92, 95, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 208-282ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області, третя особа: Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини– задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном у 2 (два) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_4 .
Відповідач - Ізюмська міська рада Харківської області, ЄДРПОУ 26201641, Харківська обл., м. Ізюм, пл. Центральна, буд. 1.

СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД