Дата документу 14.07.2026 Справа № 334/1683/26

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №22ц/807/1503/26 Головуючий у 1-й інстанції: Телегуз С.М.
Є.У.№ 334/1683/26  Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів: Мінгазова Р.В.,
Полякова О.З.,
секретар: Камалова В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого природного газу,
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», інтереси яких представляє Швайковський Анатолій Анатолійович на ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2026 року, якою позов залишено без розгляду,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого природного газу, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Запоріжгаз» вартість донарахованого необлікованого об`єму природного газу в сумі 736550,62 грн., суму сплачених судових витрат віднести на відповідача.
16.03.2026 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 15.04.2026 року на 10:30, з викликом сторін.
15.04.2026 року розгляд справи відкладено на 30.04.2026 року у зв`язку з неявкою сторін та їх представників.
30.04.2026 року представник позивача в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність не надали, доказів поважності причин неявки в попереднє підготовче засідання не надали, заяви про відкладення розгляду справи також не подали.
30.04.2026 року відповідач в підготовче засідання не з`явився. 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2026 року позовну заяву АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», залишено без розгляду.
Судове рішення мотивовано тим, що позивач повторно без поважних причин не з`явилася до суду, що за змістом п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України є підставою для залишення позову без розгляду.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що дійсно представник не був присутнім в судових засіданнях, через відсутність належного повідомлення про розгляд справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень(а.с. 109-112) до апеляційного суду не з`явилися.
Представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» надіслав через «Електронний суд» клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, скаржника.
Суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи позивач, представник позивача повторно не з`явився у судові засідання без поважної причини, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дає право суду залишити позовну заяву без розгляду.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
У частині першій статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України, яким встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). 
Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. 
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (див. постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц, від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19). 
Відповідно до частин першої та другої статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. 
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. 
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. 
Верховний Суд виробив сталий підхід щодо застосування пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК і такі висновки враховуються у спірних правовідносинах відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.
Так, Верховний Суд неодноразово наголошував, що залишення позову без розгляду – це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 756/6049/19).
Також Верховний Суд звертав увагу, що повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи(див. постанову Верховного Суду від 17 вересня 2025 року у справі № 764/6846/24).
За обставинами справи представник позивача в судові засідання, призначені на 15.04.2026, 30.04.2026, не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а саме: через підсистему «Електронний суд» (а.с. 66,67,71,72). Причини неявки до суду представник позивача адвокат Грамчук М.О. не повідомила, в судові засідання також не з`являвся, заяву про відкладення розгляду справи не подавала. 
Заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача останній суду не подавав.
Надавши оцінку процесуальній поведінці представника позивача, урахувавши характер спірних правовідносин, визначені ст.275 ЦПК України скорочені строки розгляду справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК.
Суд уповноважений припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання (постанова Верховного Суду від 07 липня 2023 року в справі № 522/2301/19).
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо таке обтяження не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.
Проаналізувавши зміст оскаржуваної ухвали суду з точки зору застосування норм права, колегія суддів дійшла висновку, що суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали не впливають.
За загальним правилом, передбаченим частиною другою статті 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Колегія судів зауважує, що позивач, та їх представник не позбавлені права повторного звернення до суду з позовом після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду, тому право позивача на справедливий суд не порушено.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду ухвалена з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстави для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», інтереси яких представляє Швайковський Анатолій Анатолійович залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2026 року у цій справі залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови. 
Головуюча: І.В. Кочеткова
Судді: Р.В.Мінгазов
О.З.Поляков