Провадження № 2/582/8/24

Справа № 582/725/23

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" вересня 2026 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: 
головуючого судді - Яковенко Н.М., 
за участю секретаря - Ярмоленко А.І., 
з участю представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
відповідача - ОСОБА_3 , 
представника відповідача - ОСОБА_4 , 
представника служби у справах дітей - Сопік С.Д., 

розглядаючи у залі суду с. Недригайлів у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Недригайлівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Недригайлівського районного суду звернувся ОСОБА_5 з цим позовом та просив суд увалити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , моральну шкоду, заподіяну вчиненням перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_7 та нецільовим витрачанням аліментів в розмірі 50 000 гривень; стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_5 моральну шкоду, заподіяну дитині вчиненням перешкод у спілкуванні з батьком та витрачанням належних їй аліментів розмірі 50 000 гривень; стягнути з відповідачки судові витрати. 

Позов обґрунтований тим, що сторони мають малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою Недригайлівського районного суду Сумської області від 26.02.2021 у справі №582/1149/20 була затверджена мирова угода, укладена між сторонами, відповідно до п. 8 якої ОСОБА_5 приймає участь у спілкуванні та вихованні його доньки ОСОБА_6 , без обмежень з боку її матері ОСОБА_3 та інших осіб, при цьому ОСОБА_3 надає рекомендації ОСОБА_5 з питань харчування та гігієни спільної доньки ОСОБА_6 . 

Після затвердження мирової угоди позивач виконав всі її умови та зобов`язання : придбав квартиру на умовах, які в ній передбачені, після придбання квартири облаштував її меблями, побутовою технікою, іншими побутовими речами, після чого ОСОБА_3 оселилася в квартирі разом з дитиною. ОСОБА_3 , і дитина ОСОБА_6 зареєстровані у даній квартирі. Після переїзду дитини до квартири позивач мав щоденні побачення з нею, періодично ночував у квартирі, відводив та забирав дитину з дитячого садка, балетного гуртка, приватних індивідуальних занять тенісом, відвідував з нею місця для дитячого відпочинку та розвитку, тощо. 

08.03.2023 у зв`язку з війною ОСОБА_3 з дитиною переїхала з м. Харкова до батьків у с. Недригайлів, де вони отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Деякий час після переїзду до селища Недригайлів між позивачем та відповідачем зберігалися добрі відносини, позивач регулярно бачився з дитиною, мав можливість спілкуватися з нею по телефону. Однак починаючи з жовтня 2022 року ОСОБА_3 стала відмовляти позивачу у побаченнях з дитиною, влаштовувала сварки, в тому числі, при дитині. 

У зв`язку з перешкодами у спілкуванні з дитиною позивач отримав в суді виконавчий лист у справі №582/1149/20 та звернувся до Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з заявою про примусове виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди. На підставі цієї заяви було відкрито виконавче провадження НОМЕР_4, яке перебуває на примусовому виконанні старшого державного виконавця Недригайлівського відділу ДВС.

До 31.01.2022 позивач мав можливість проводити час з дитиною, але в подальшому мати дитини знову почала перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною, про що державним виконавцем складалися відповідні акти. В подальшому, замість того, щоб виконувати ухвалу суду про затвердження мирової угоди, мати дитини ініціювала штучний судовий процес з метою зупинення виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка набула чинності. Так, 21.02.2023 ОСОБА_3 подала до Недригайлівського районного суду Сумської області позов про визначення на період воєнного стану місця проживання дитини за адресою тимчасового проживання матері в с. Недригайлів, встановлення порядку та способу участі батька у спілкуванні з донькою що вихідних з 10.00 год до 19.00 год. за фактичним місцем проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 в присутності матері, без виїзду на час військового стану за межі Роменського району, за умови бажання дитини, враховуючи її фізичний та емоційний стан. Тобто ОСОБА_3 , отримавши право власності на квартиру, отримавши аліменти у крупній сумі та інші матеріальні блага на підставі мирової угоди, в односторонньому порядку вирішила відмовитись від умов мирової угоди в порушення вимог закону про обов`язковість для виконання судових рішень. 

За позовом ОСОБА_3 суддею Недригайлівського районного суду Сумської області Жмурченком В.Д. на підставі ухвали суду від 16.03.2023 було відкрите провадження у справі №583/201/23. Ухвалою судді Недригайлівського районного суду Сумської області від 13.03.2023 задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та заборонено державній виконавчій службі вчиняти дії за заявою ОСОБА_5 щодо виконання пункту 8 мирової угоди, затвердженої рішенням суду від 26.02.2021 (виконавче провадження НОМЕР_4 від 02.11.2022), до набранням рішенням законної сили. Копія даної ухвали суду була направлена до державної виконавчої служби, яка відмовила позивачу у проведенні подальших виконавчих дій. Внаслідок вказаних незаконних дій позивач був повністю позбавлений можливості реалізувати право на безперешкодне та без обмежень спілкування з своєю малолітньою донькою протягом березня, квітня та травня 2023 року. 

Переривання спілкування на такий тривалий строк вкрай негативно вплинуло на взаємовідносини батька і дитини. Паралельно мати дитини налаштувала дитину проти позивача і його матері, створила негативний образ батька в очах дитини, залякала її, що потягло небажання дитини спілкуватися з батьком.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_3 , починаючи з жовтня 2022 року чиняться перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, які призвели до послаблення зв`язків з дитиною та призвело до заподіяння позивачу та дитині моральної шкоди. 

Моральна шкода полягає у психологічних стражданнях та переживаннях, які позивач і дитина зазнали у зв`язку з неможливістю спілкування протягом тривалого часу. Виховання відповідачем ОСОБА_3 дитини в дусі неповаги до членів своєї родини, зокрема до батька і баби з боку батька, вчинення дій, направлених до розірвання з ними зав`язків, негативно впливає на розвиток дитини, на усвідомлення її місця і ролі у суспільстві, на створення власної родини у майбутньому. Відповідач ОСОБА_3 , умисно не виконуючи вимоги законодавства України та умови мирової угоди, подає приклад неправильної поведінки, яка може сприйматися дитиною як допустима поведінка у майбутньому в дорослому житті. 

Крім того, відповідач ОСОБА_3 розтратою аліментів не на користь дитини допустила порушення ч.2 ст. 179 Сімейного кодексу України, чим порушила право дитини на отримання достатнього матеріального утримання від батьків до досягнення повноліття. Факт нецільового використання аліментів підтверджений документально. Ці протиправні дії обурюють позивача як батька та викликають душевні страждання і переживання, так як він сплачує аліменти саме для потреб дитини, а не для того, щоб вони були використані на інші цілі.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 умисно ухиляється від виконання рішення суду щодо побачень батька з дитиною, яке набуло чинності, та не створила належні умови для виховання, утримання, проживання дитини, позивач бажає щоб дитина поживала з ним.

Позивач має вищу медичну освіту та вчений ступінь доктора медичних наук, постійно працює лікарем-хірургом в ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії ім.В.Т.Зайцева НАМН України», позитинво характеризується за місцем роботи, має постійний заробіток, заборгованості по аліментам не має, до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має у власності нерухоме майно та два автомобілі. 

Позивач зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира трикімнатна, має сучасний ремонт, мебльована, облаштована побутовою технікою та іншими побутовими речами, має всі зручності та окрему кімнату для дитини. У квартирі також зареєстрована та фактично проживає мати позивача, яка може надавати позивачу допомогу у вихованні дитини. 

В судовому засіданні позивач та його представники позов підтримали та просили його задовольнити. Позивач додатково пояснив, що з червня 2023 року до червня 2025 року не мав можливості бачитися з дитиною, а навіть коли і міг її бачити в школі чи просто в селищі, вона лякалася і відмовлялася спілкуватися з ним. Вважає що таку думку про нього сформувала у дитини мати та її баба, ці умисні дії привели до відчуження дитини від батька, що підтверджується висновком експерта. 

Також пояснює, що неодноразово дарував дитині подарунки, які викидалися, псувалися, або передаровувалися іншим. Зокрема, він надсилав дитині подарунок Новою Поштою і ОСОБА_3 його повернула.

Він неодноразово протягом судового розгляду пропонував ОСОБА_3 повернутися з дитиною до Харкова в спільну квартиру, пропонував допомогу в влаштуванні на високооплачувану роботу, оскільки вважає ОСОБА_3 висококласним спеціалістом, однак вона відмовлялася. Не заперечує проти такого вирішення долі дитини і зараз. 

Він має ненормований робочий день та можливість самостійно узгоджувати свій робочий графік, що дасть йому можливість належним чином приділяти увагу дитині. Також він усвідомлює, що під час військового стану Харкові є певні небезпеки, як і в усій Україні, однак у разі погіршення становища, заради інтересів дитини він згоден змінити місце проживання, оскільки він є затребуваним спеціалістом і має пропозиції від різних медичних закладів.

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Мамай А.С. подав відзив на позов, у якому з поданим позовом не погодився та просив у його задоволенні відмовити. Відповідач не заперечує, що відповідно до п. 8 укладеної мирової угоди ОСОБА_5 приймає участь у спілкуванні та вихованні його доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без обмежень з боку її матері ОСОБА_3 та інших осіб, при цьому ОСОБА_3 надає рекомендації ОСОБА_5 з питань харчування та гігієни спільної доньки.

14.11.2022 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_5 державним виконавцем було винесено постанову про визначення часу та (або) місця побачення стягувана з дитиною, в якій зазначено графік побачення стягувана з дитиною згідно акту держаного виконавця від 11.11.2022, який діяв до 31.12.2022 року включно.

В подальшому 27.01.2023 року держаним, виконавцем з метою виконання рішення Недригайлівського районного суду № 582/1149/20, було здійснено виїзд спільно із стягувачем за місцем проживання ОСОБА_3 та дитини. Під час даного виїзду державним виконавцем було складено акт від 27.01.2023, в якому зазначено, що ОСОБА_8 не віддала дитину для спілкування з батьком.

28.01.2023 держаним виконавцем з метою виконання рішення Недригайлівського районного суду № 582/1149/20, було повторно здійснено виїзд спільно із стягувачем за адресою АДРЕСА_2 . Під час даного виїзду державним виконавцем було складено акт від 28.01.2023, в якому зазначено, що ОСОБА_3 не віддала дитину для спілкування з батьком.

В подальшому, за невиконання та повторне невиконання рішення суду, 30.01.2023 державним виконавцем Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було винесено постанова про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. та відповідно у розмірі 3400,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 у справі №480/1146/23, яке набрало законної сили визнано протиправними та скасовано постанови старшого державного виконавця Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30 січня 2023 року за ВП № НОМЕР_5 про накладення на ОСОБА_3 штрафу в сумі 1700 грн. та 3400 грн. Судом встановлено, що державний виконавець здійснював перевірку 27.01.2023 та 28.01.2023 виконання відповідачем рішення про встановлення побачення з дитиною без визначення рішенням суду або постановою державного виконавця часу та місця побачення стягувана з дитиною.

16.06.2023 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_5 державним виконавцем був складений акт, у якому зазначено, що державний виконавець разом з стягувачем здійснили повторний виїзд до місця мешкання відповідачки. О 15 год. 09 хв. ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_6 вийшла із домоволодіння і пояснила, що не заперечує проти спілкування ОСОБА_5 з донькою в межах селища Недригайлів, якщо ОСОБА_5 хоче проводити час із донькою за межами селища то вона хоче бути присутньою біля доньки через власні хвилювання, а також небажання, з її слів, доньки виїжджати на дальні відстані без присутності матері. Оскільки ОСОБА_5 заперечував проти присутності ОСОБА_3 та виявив бажання провести час із донькою удвох в місті Ромни, ОСОБА_9 відмовилась проводити час із батьком. 19.06.2023 у межах виконавчого провадження НОМЕР_4 державним виконавцем постанову про накладення штрафу на ОСОБА_3 за невиконання без поважних причин боржником рішення суду. Однак і ця постанова була скасована рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 у справі № 480/6452/23. При цьому суд виходив з того, що відповідач забезпечила явку як себе, так і доньки на місце побачення та не чинила перешкод позивачу у спілкуванні з донькою. Донька позивача відмовилась та не погодилась на пропозицію останнього провести час разом без присутності матері в іншому населеному пункті. 

23.06.2023 у межах виконавчого провадження № НОМЕР_5, з метою виконання рішення суду, а саме побачення та спілкування ОСОБА_5 з донькою, був здійснений виїзд державного виконавця разом із стягувачем ОСОБА_5 , за участі представника органу опіки і піклування Недригайлівської селищної ради Согіік С.Д., психолога ОСОБА_10 та поліцейського відділення поліції №1 (с. Недригайлів) Ситник К.І. до місця мешкання боржника ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 . Під час даного виїзду державним виконавцем був складений акт від 23.06.2023, у якому зазначено, що ОСОБА_3 пояснила, що її не влаштовує рішення суду і вона не бажає виконувати його. Крім того, ОСОБА_3 пояснила, що донька сама не бажає спілкуватися з батьком.

На підставі вказаного акту державним виконавцем винесено постанову від 26.06.2023 про накладення штрафу на ОСОБА_3 у розмірі 3400 грн за повторне невиконання без поважних причин боржником рішення суду. Ця постанова була скасована Сумського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 року у справі № 480/6863/23 з тих мотивів, що в акті державного виконавця від 23.06.2023 не міститься жодних даних про вчинення матір`ю перешкод у спілкуванні батька з дитиною, не вказано в чому полягають такі перешкоди.
04.12.2023 року (в понеділок) близько 12:00, без попередження чи повідомлення, за місцем проживання боржника та дитини прибув державний виконавець і стягувач, які заявили про бажання батька побачитись з дитиною та провести з нею спілкування.За результатами даного виїзду державним виконавцем був складений акт від 04.12.2023,у якому зазначено, що ОСОБА_3 перешкоджає виконанню рішення суду, оскільки вона не вивела дитину за межі домогосподарства і заборонила державному виконавцю заходити на територію домогосподарства, хоча у своїх поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що у доньки проходить навчальний процес у школі в онлайн форматі, вона перебуває на заняттях і не може його перервати, а тому всім було запропоновано зачекати, допоки у дитини закінчиться навчання. На підставі вказаного акту начальником ВДВС винесено вже третю постанову від 08.01.2024 року про накладення штрафу на ОСОБА_3 у розмірі 3400 грн за повторне невиконання без поважних причин боржником рішення суду. Вказана постанова ВДВС була оскаржена ОСОБА_3 в судовому порядку.

Таким чином, відповідач вважає, що позивач належним чином не довів факт створення нею перешкод батьку у спілкуванні з дитиною своєю дитиною, а ОСОБА_3 не перешкоджає побаченню батька з дитиною та їх спілкуванню, але інколи дитини сама не бажає спілкуватись і бачитись з батьком.

Факт звернення позивача до правоохоронних органів із заявою про вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та початок досудового розслідування за такою заявою, самі по собі, не є достатнім докази перешкоджання відповідача виконанню рішення суду, оскільки обвинувального вироку у відношенні відповідача за ч. 1 ст. 382 КК України судами не ухвалювалося, підозра чи обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України не вручалися і не оголошувалися, відповідне досудове розслідування не завершено і будь-якого остаточного рішення в його рамках не прийнято, що підтверджується наданим позивачем листом Роменського РВП ГУ НП в Сумській області № 9048/69/П-23аз від 19.04.2023.

На думку представника, створення одним із батьків, з ким проживає дитина, перешкод іншому із батьків у спілкуванні з дитиною та побаченнях з нею не є підставою для зміни місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, закон передбачає інші правові наслідки у разі наявності перешкод у спілкуванні з дитиною.

Тож, якщо відповідач перешкоджає спілкуванню дитини з батьком (у разі належного доведення цього факту), враховуючи, що попереднім судовим рішенням вже було визначено місце проживання дитини з матір`ю, до останньої можуть бути застосовані інші правові наслідки, про які зазначено вище (адміністративна, кримінальна відповідальність тощо). Але ці обставини не можуть бути підставою для зміни місця проживання дитини. Підставами для зміни місця проживання дитини та подання нового позову про визначення місця проживання дитини можуть бути нові обставини, що змінилися після ухвалення попереднього судового рішення, і які істотно впливають на питання найкращих інтересів дитини: неналежне виконання тим із батьків, з ким проживає дитина, батьківських обов`язків по відношенню до дитини; зловживання тим із батьків, з ким проживає дитина, спиртними напоями, наркотичними засобами; неналежне утримання дитини тим із батьків, з ким вона проживає, не забезпечення належних умов для життя та розвитку дитини тощо. Жодна з обставин, з якими закон пов`язує можливість подання нового позову про визначення (зміну) місця проживання дитини після ухвалення попереднього судового рішення, яким це питання вже було вирішено, позивачем наведена і доведена не була.

Не підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_11 та на користь ОСОБА_6 . Так позивачем обґрунтовується наявність моральної шкоди між іншим нецільовим використанням аліментів. Відповідач категорично не погоджується з цим як і з висновком органу опіки та піклування від 24.03.2023 та рішенням виконавчого комітету Недригайлівської селищної ради прийняв рішення № 37 від 21.04.2023, оскільки вказані висновок та рішення прямо суперечать складеним цим же органом опіки та піклування Актами огляду (обстеження) умов проживання від 28.11.2022 та від 24.03.2023, а зроблені органом опіки та піклування висновки прямо суперечать визначеній чинним законодавством процедурі перевірки цільового використання аліментних коштів.

Крім того, питання нецільового використання коштів є предметом окремого судового розгляду в рамках справи № 582/712/23 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Недригайлівської селищної ради про внесення частини аліментів на особовий рахунок дитини, що перебуває в провадженні Недригайлівського районного суду Сумської області. Відповідач створила належні умови для проживання та виховання дитини, забезпечила і організувала медичний догляд дитини. Дитина навчається в Недригайлівському ліцеї, відповідач також влаштувала дитину до Комунального закладу «Недригайлівська мистецька школа», Комунального закладу «Недригайлівська дитячо-юнацька спортивна школа Недригайлівської селищної ради Сумської області». 

Заявляючи вказані позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач не виконує рішення суду і перешкоджає йому бачитись та спілкуватись з дитиною, що спричиняє йому моральну шкоду, яку він оцінює у 50 000 грн. 00 коп. Відповідач наполягає, що вона не перешкоджає виконанню рішенню суду, не перешкоджає позивачу бачитись з дитиною і спілкуватись з нею, але в деяких випадках дитина відмовляється спілкуватись з батьком. Всі накладені на відповідача державним виконавцем штрафи або скасовані, або оскаржені в судовому порядку (а тому не можуть вважатися узгодженими).

Сам по собі факт звернення позивача до правоохоронних органів із заявою про вчинення відповідачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за відсутності підозри, обвинувального акту та/або обвинувального вироку суду, що набрав законної сили, не підтверджує відповідні підстави позову. Таким чином позивач належним чином не довів протиправність дій відповідача.

Крім того, позивач жодним чином не довів факт спричинення йому моральної шкоди як такої: не надано жодного письмового доказу, не заявлено клопотання про проведення у справі відповідної судово-психологічної експертизи тощо. Як наслідок, позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана шкоди. Відтак, підстав для стягнення моральної шкоди у справі не вбачається.

Позивач помилково ототожнює моральну шкоду, можливо завдану одному із батьків, з моральною шкодою, завданою дитині. Позивач не навів і не довів жодного факт, що дитині завдано будь-якої моральної шкоди. Так само позивач навіть не вмотивував і не пояснив, в чому саме конкретно така шкода дитині могла проявитися і які вона має наслідки. Відтак, підстав для стягнення на користь батька моральної шкоди, яка завдана дитині, у справі не вбачається.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник свою позицію підтримали, просили відмовити у задоволенні позову. ОСОБА_3 додатково пояснила, що вона ніяким чином не ухилялася від виконання рішення суду, всі штрафи, які накладалися на неї державним виконавцям, скасовані, тобто доказів її ухилення від виконання рішення суду немає. Під час виконання мирової угоди державний виконавець діяв непрофесійно, грубо, не законного, тому дитина сама відмовлялася від побачень з батьком. І тільки тоді, як державний виконавець змінився, остання знайшла підхід до дитини і побачення відбулися. 

Факт відчуження батька заперечує, вважає, що на висновок експертизи мав можливість вплинути ОСОБА_5 , тому вона є неправдивою та такою, що не відповідає обставинам справи. Крім того, вона вважає, що під час військового стану для дитини більш безпечно знаходитися в селищі Недригайлів, а не в місті Харкові, оскільки Харків постійно піддається масованим обстрілам. ОСОБА_5 постійно зайнятий на роботі та не зможе належним чином приділяти увагу дитині, а його мати занадто стара, що б з справлятися з дитиною. Дитина тут ходить в школу, навчається музиці, має тут друзів, стійку звичну обстановку, тому змінювати її, на її думку, недоцільно.

Від органу опіки та піклування Недригайлівської селищної ради до суду був наданий висновок щодо розв`язання цього спору, відповідно до якого визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . 

В судовому засіданні представник органу опіки і піклування, ОСОБА_12 підтримала поданий висновок вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком відповідатиме найкращим інтересам дитини. Пояснила, що восени 2022 року до служби у справах дітей звертався ОСОБА_5 із заявами про невиконання ОСОБА_3 рішення суду та нецільового витрачання нею аліментів. Ці питання неодноразово розглядалися на комісії, на яку запрошувалися батьки малолітньої дитини. Вона тв інші спіробітники спілкувалися з обома батьками, намагалися регулювати конфлікт між батьками., роз`яснювали ОСОБА_3 обов`язковість виконання рішення суду про побачення дитини з батьком, проводили обстеження умов проживання неповнолітньої дитини Однак примирити батьків та домогтися від матері виконання рішення суду представникам органу опіки не вдалося. Крім того, представники органів опіки неодноразово залучали до участі у проведенні виконавчих дій, під час яких ОСОБА_3 та її мати були максимально негативно налаштовані як до ОСОБА_5 так і до інших присутніх : державного виконавця, її особисто, як представника органу опіки піклування, грубили, висловлювалися на їх адресу нецензурною лайкою. Був випадок, коли батько не міг побачитися з дитиною, залишив іграшку для дитини. яку просив передати дитині. Представник спробувала цю іграшку в школі дитині подарувати. Однак, коли дитина дізналася, що це іграшка від батька, вона дуже злякалася і відмовилася її брати. Після цього мати дитини у зв`язку з цим влаштувала скандал.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року відкрито загальне провадження в цій справі.

Ухвалою суду від 11 березня 2026 року призначено проведення судової психологічної експертизи.

Ухвалою суду від 19 листопада 2024 призначено розгляд справи по суті.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , сторони по справі.

Ухвалою Недригайлівського районного суду від 26.02.2021 у цивільній справі №582/1149/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Недригайлівської селищної ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, затверджено мирову угоду (далі мирова угода) між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . 
Мирова угода укладена на таких умовах : 
«1.Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору, що виник у зв`язку з визначенням місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
2. ОСОБА_5 у найкоротший термін, але не пізніше 01 серпня 2021 року, забезпечить житлом, шляхом придбання двокімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , при цьому ОСОБА_3 буде володіти 1/4 часткою квартири, ОСОБА_5 1/4 часткою квартири, малолітня ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 1/2 часткою квартири. Термін придбання зазначеної квартири може бути перерваний у разі дії форс-мажорних обставин на території м. Харкова, відповідно до діючого законодавства України на період дії цих обставин, після закінчення яких, термін продовжується на строк який залишився від вище зазначеного.
3. ОСОБА_3 зобов`язана зареєструвати місце свого проживання та спільно з ОСОБА_5 місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_6 в квартирі відповідно п. 2 даної мирової угоди в найкоротший термін, але не пізніше ніж місяць з моменту придбання зазначеної квартири та фактично там оселитися.
4. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зобов`язані надати завчасно необхідні документи та забезпечити особисту присутність в усіх процедурах пов`язаних з належним оформленням придбання квартири відповідно до п. 2 даної мирової угоди.
5. ОСОБА_5 зобов`язується придбати у квартиру, відповідно до п. 2 цієї мирової угоди, необхідні меблі, холодильник та пральну машину до моменту фактичного вселення у квартиру ОСОБА_3 та ОСОБА_6 відповідно до п. 2 та п. 3 цієї мирової угоди.
6. ОСОБА_5 щомісячно з моменту реєстрації та проживання в квартирі відповідно до п. 2 даної мирової угоди, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 сплачує на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок, як аліменти її матері ОСОБА_3 шляхом перерахування на її картковий рахунок № НОМЕР_1 в Приватбанку, або шляхом грошового переказу Укрпоштою на адресу проживання, або реєстрації ОСОБА_3 , або шляхом надання готівкою безпосередньо ОСОБА_3 , яка на підтвердження отримання їх готівкою надає ОСОБА_5 відповідну розписку.
7. ОСОБА_5 сплачує витрати на комунальні послуги за квартиру відповідно до п. 2 даної мирової угоди терміном до моменту працевлаштування ОСОБА_3 , про що вона в найкоротший термін зобов`язана його повідомити.
8. ОСОБА_5 приймає участь у спілкуванні та вихованні його доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без обмежень з боку її матері ОСОБА_3 та інших осіб, при цьому ОСОБА_3 надає рекомендації ОСОБА_5 з питань харчування та гігієни спільної доньки ОСОБА_6 .
9. Сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зобов`язані без письмової згоди один одному: не відчужувати квартиру відповідно до п. 2 даної мирової угоди, не реєструвати місце проживання та не дозволяти перебування будь-яких інших осіб у даній квартирі.
10. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".
11. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової утоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
12. За невиконання умов даної мирової утоди сторони несуть відповідальність відповідно з чинним законодавством України.
13. Сторони однаково розуміють значення і умови цієї мирової угоди та її правові наслідки, волевиявлення сторін є вільним і відповідає їх внутрішній волі. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди. Наслідки цієї мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі.
14. Сторони стверджують, що уся інформація, викладена в цій мировій угоді є достовірною. Кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена у цій мировій угоді».

Ухвала набрала законної сили 16.03.2021(т.1 а.с.39-41).

Відповідач ОСОБА_3 надала суду пояснення, що дана угода укладалася нею добровільно та відповідала її волі, вона розуміла наслідки укладення угоди та також усвідомлювала, що вона не повинна перешкоджати ОСОБА_5 приймати участь у спілкуванні та вихованні дитини сторін без обмежень, та обов`язковість виконання рішення суду сторонами. 

На виконання умов мирової угоди позивач ОСОБА_5 придбав двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.05.2021 (т.1 а.с.45-48). Відповідно до змісту договору, власниками вказаної квартири є дитина сторін - ОСОБА_6 в розмірі частки квартири, ОСОБА_5 в розмірі частки квартири та ОСОБА_3 в розмірі частки квартири. 

Також з копії договору дарування грошових коштів вбачається, що ОСОБА_5 подарував ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 268 710 грн, що еквівалентно 9 750 доларів США(т.1 а.с.43-44). З пояснень сторін вбачається, що ці кошти були подаровані ОСОБА_3 з метою укладення договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири на її частку.

З витягу з реєстру територіальної громади від 30.03.2023 встановлено, що за адресою АДРЕСА_6 з 20.05.2021 зареєстрована ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .(т.1 а.с.36).

З пояснень позивача, відповідача, свідків, встановлено, що до березня 2022 року відповідач ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_6 проживали в придбаній квартирі в м.Харків , позивач ОСОБА_5 , мав можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною, займатися її вихованням та проводити з нею час як в м.Харків так і на дачі в с. Хотімля Харківської області.

Про зазначене свідчать також досліджені в судовому засідання фото та відео дитини з батьком, з батьком та матір`ю, з бабою ОСОБА_13 . На цих фото і відео дитина виглядає щасливою, з задоволенням позує, поводиться природньо. (т.1 а.с.185-193). 

З пояснень позивача та відповідача також встановлено, що після початку повномасштабного вторгнення рф через безпекову ситуацію в м.Харків в березні 2022 року позивач привіз відповідача та дитину ОСОБА_14 до селища Недригайлів Сумської області, де мешкали батьки відповідачки. Після цього, відповідач за можливості приїжджав до с. Недригайлів для спілкування з донькою та безперешкодно спілкувався з нею, проводив з нею час як у селищі Недригайлів так і в м.Ромни та м.Суми у розважальних закладах. Інколи при цьому була присутня і мати позивача, ОСОБА_13 . 

Про зазначене також свідчать фото та відео батька з дитиною, батька з дитиною та бабою ОСОБА_13 (т.1 а.с.185-193).

Також позивач мав можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною по телефону, про що свідчать досліджені в судовому засіданні аудіозаписи розмов батька і дитини, де вона спілкується з ним, та з задоволенням розповідає батькові вигадані нею казки ( т.1 а.с.193).

З довідок від 04.04.2022 (т.1 а.с.37-38) встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, які перемістилися з м.Харків до АДРЕСА_2 .

Судом також встановлено, що влітку 2022 року особисті конфліктні відносини між сторонами загострилися, відповідач почала ухилятися від виконання затвердженої ухвалою суду мирової угоди та створювати перешкоди позивачу в побаченнях з дитиною, у зв`язку з чим ОСОБА_5 був вимушений звертатися до різних державних органів та установ з метою змусити ОСОБА_3 виконувати рішення суду.

Досліджені судом докази щодо здійснення виконавчого провадження НОМЕР_4.

З Інформації про виконавче провадження НОМЕР_4 з АСВП, яка надана за період до 26.06.2023(а.с.75-87), інших досліджених документів виконавчого провадження встановлено, що 02.11.2022 старшим державним виконавцем Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) Глущенком С.А. (далі державний виконавець) було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №582/1149/20, виданого 26.10.2022 Недригайлівським районним судом Сумської області щодо виконання п.8 мирової угоди, затвердженою ухвалою суду від 26.02.2021 (т. 1, а.с. 89).
Постановою про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною встановлено графік побачень ОСОБА_5 з дитиною ОСОБА_6 до 31.12.2022 року включно. 

З пояснень позивача та відповідача до 01.01.2023 цей графік виконувався, дитина бачилася з батьком.

Відповідно до актів державного виконавця від 11 листопада 2022 року та 12 листопада 2026 року (т.1 а.с.90-93) на виконання вказаної вище мирової угоди ОСОБА_3 надала можливість ОСОБА_5 спілкуватися з дитиною.

З січня 2023 до червня 2023 року а потім з червня 2023 по червень 2025 року батько не мав можливості бачитися з дитиною, спілкуватися з нею та проводити спільно час.

З акту державного виконавця від 27.01.2023 встановлено, що дитина ОСОБА_15 погодилася поїхати з батьком, однак боржник ОСОБА_3 категорично відмовилася від підпису в акті, а потім взяла доньку за руку та повела в домогосподарство, сказавши, що ОСОБА_9 нікуди не поїде ( т.1 а.с.98-99).

З акту державного виконавця від 28.01.2023 встановлено, що ОСОБА_3 вийшла з домогосподарства та повідомила, що відмовляється надавати дитину стягувачу без поважної на те причини. Також боржник вказала, що може вивести дитину лише умови, що вона особисто буде постійно поруч із донькою. На це ОСОБА_5 заперечив, оскільки це не передбачено умовами мирової угоди ( т.1 а.с.100-101).

За невиконання мирової угоди державним виконавцем на боржника ОСОБА_3 накладено два штрафи за невиконання рішення без поважних причин. ( т.1 а.с.78-80).
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року у справі № 480/1146/23 визнано протиправними та скасувано постанови старшого державного виконавця Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30 січня 2023 року за ВП № НОМЕР_5 про накладення на ОСОБА_3 штрафу в сумі 1700 грн. та 3400 грн. У рішенні суд зазначив, що державним виконавцем під час примусового виконання виконавчого листа №582/1149/20, не виконано покладеного на нього обов`язку із визначення часу та місця побачення стягувача з дитиною, а отже, постанови про накладення штрафу від 30.01.2023 у межах виконавчого провадження НОМЕР_4 прийняті не у спосіб визначений Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції № 512/5. Рішення в апеляційному порядку не переглядалося та набрало законної сили(т.2 а.с.75-81).

Постановою начальника Недригалівського відділу ДВС від 16.03.2023 скасовано постанови державного виконавця про накладення на ОСОБА_3 , штрафів у розмірі 1700 грн та 3400 грн.(т.4 а.с.29).

30.01.2023 державним виконавцем винесено постанову про визначення часу та(або)місця побачення стягувача з дитиною, в якій зазначено час побачення ОСОБА_5 , з ОСОБА_6 кожного дні тижня з 09:30. Місцем побачення визначено АДРЕСА_2 . Після побачення, місце спосіб спілкування зі своєю донькою ОСОБА_5 визначає на власний розсуд в межах території України без присутності матері, в тому числі за місцем його проживання.(т.1 а.с.111-112).

З Інформації з АСВП (т.1. а.с.81) та копії постанови від 07.03.2023( т.4 а.с.29) встановлено, що начальником Недригайлівського відділу ДВС скасовано постанову від 30.01.2023 про визначення часу та(або)місця побачення стягувача з дитиною через не встановлення державним виконавцем часу та місця побачень.

В матеріалах справи наявні виклики державного виконавця про виклик сторін виконавчого провадження з метою встановлення графіка побачень батька з дитиною ( т.1 а.с.104-107)

21.03.2023 стягувач ОСОБА_5 звернувся до державного виконавця з заявою про винесення постанови про визначення графіку спілкування з дитиною та просив здійснити перевірку виконання рішення суду боржником 24.03.2023, оскільки ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду та не з`явилася за викликом державного виконавця на 10.03.2023 для узгодження графіку спілкування з дитиною.

Листом від 22.03.2023 за № 2385 державний виконавець повідомив ОСОБА_5 про те, що 14.03.2023 на адресу відділу ДВС надійшла ухвала Недригайлівського районного суду від 13.03.2023 у справі №582/201/23, якою суд заборонив державній виконавчій службі вживати заходи щодо виконання п. 8 мирової угоди у виконавчому упровадженні № НОМЕР_5.

Постановою державного виконавця від 09.06.2023 встановлено графік побачень дитини з батьком кожного дня, тобто понеділок, вівторок, середа, четвер, п`ятниця, субота, неділя кожного тижня з 09.30 год. Місцем побачення визначено АДРЕСА_2 . Після побачення, місце та спосіб спілкування зі своє донькою ОСОБА_16 визначає на власний розсуд в межах території України без присутності матері, в тому числі за місцем його проживання. ( т.1 а.с.111-112).

З Акту державного виконавця від 16.06.2023 встановлено, що з метою виконання рішення Недригайлівського районного суду №582/1149/20, а саме забезпечення спілкування ОСОБА_5 з його донькою, було здійснено виїзд спільно із стягувачем за адресою АДРЕСА_2 . О 15 год. 09 хв. ОСОБА_3 вийшла із домогосподарства разом із донькою ОСОБА_9 , та пояснила, що проти спілкування ОСОБА_5 із донькою ОСОБА_9 не заперечує, якщо таке спілкування буде проходити в межах смт.Недригайлів Роменського району Сумської області. Однак, якщо ОСОБА_5 хоче спілкуватися із донькою за межами смт. Недригайлів Роменського району Сумської області, то ОСОБА_3 хоче бути присутня біля доньки ОСОБА_9 , через власне хвилювання, а також не бажання доньки зі слів ОСОБА_3 виїздити на значні відстані без її присутності. ОСОБА_5 заперечував проти присутності ОСОБА_3 під час його спілкування з донькою, оскільки це не передбачено рішення суду. ОСОБА_5 бажав провести час з дитиною в м.Ромни та зобов`язався повернути дитину о 19:00. ОСОБА_65 відмовилася від спілкування із батьком ОСОБА_5 . В подальшому державним виконавцем було складено акт, який наданий на підпис сторонам ВП, але ОСОБА_3 категорично відмовилася від підпису. Копія акту залишена боржниці в поштовій скриньці ( т.1 а.с.113-114) Фото скриньки ( т.1 а.с.116-117).

19.06.2023 державним виконавцем винесено Постанову про накладення штрафу на ОСОБА_3 у зв`язку з незабезпеченням нею виконання рішення суду під час виїзду державного виконавця та стягувача 16.06.2023 з метою побачення з дитиною. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2023 року у справі №480/6452/23, яке відповідно до даних ЄДРСР набрало законної сили 05.06.2024, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця від 19.06.2023 у ВП НОМЕР_4 про накладення на ОСОБА_3 штрафу в сумі 1700,00 грн. Як встановлено в судом дитина ОСОБА_15 відмовилася проводити час з батьком, тому спілкування батька ОСОБА_5 з донькою у спосіб, ним обраний не відбулося не у зв`язку з позицією ОСОБА_3 , а в першу чергу небажанням дитини на здійснення вказаної поїздки до м. Ромни(т.2 а.с.82-92). 

Постановою начальника Недригалівського відділу ДВС від 12.07.2024 скасовано постанову державного виконавця про накладення на ОСОБА_3 штрафу (т.4 а.с.33).

Державним виконавцем з метою виконання мирової угоди визначено час вчинення виконавчих дій 23.06.2023 та у зв`язку з цим винесено ряд постанов про залучення дитячого психолога та представника органу опіки і піклування, працівників органів внутрішніх справ (т.1 а.с.119-122).

В судовому засіданні досліджені відеофайли, на яких зафіксована подія, яка мала місце 23.06.2023, а саме виконавчі дії спрямовані на виконання п. 8 мирової угоди : «00А4543_21293820230623150208_0004.МР4»; «00А4543_21293820230623144708_0003.МР4»;«00А4543 21293820230623143208_0002.МР4»; «00А4543 21293820230623141707_0001 .МР4».

Зокрема на відеофайлі 00А4543_21293820230623150208_0004.МР4 (2 хвилина запису) в присутності стягувача, представника органу опіки і піклування, психолога, ОСОБА_17 , ОСОБА_3 говорить, що виконувати оцю постанову про побачення батька з дитиною не буде. Далі розмова йде про те, що дитина не хоче виходити до батька, бо вона налякана. Згодом виходить дитина ОСОБА_15 , але від спілкування з батьком ухиляється. Представник органу опіки і піклування спілкується дитиною, батько намагається привернути увагу дитини подарунками, але дитина від батька тікає. Виходить баба дитини, між дорослими починаються взаємні звинувачення, які переходять в відкритий конфлікт, з переходом на особисті образи з нецензурними висловлюваннями на адресу одне одного, який частково відбувається при дитині. В подальшому дитина їде на велосипеді з місця події. Побачення не відбувається. 

Також на відео «00А4543 21293820230623141707_0001 .МР4». ОСОБА_3 скаржиться на ОСОБА_5 державному виконавцю. Державний виконавець радить їй двічі виконати рішення суду, що буде підставою для закриття провадження, на що ОСОБА_3 відповідає, що не буде садити дитину до батька в машину. На зауваження державного виконавця, що може треба звернутися до суду, щось змінити, ОСОБА_3 пояснює, що вона звернулася до суду, але ОСОБА_5 за її висловом «поміняв суддю, поміняв адвоката», тобто перешкоджає у вирішенні цього питання.

26.06.2023 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. на ОСОБА_3 у зв`язку з невиконанням п. 8 мирової угоди, а саме забезпечення спілкування ОСОБА_5 23.06.2023. (т. 1 а.с.87).

Рішенням Сумського окружного суду від 19 січня 2024 року у справі №480/6863/23, яке за даними ЄРДРСР набрало законної сили 01.07.2024, визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 26.06.2023 № НОМЕР_5 про накладення на ОСОБА_3 штрафу в сумі 3400 грн. Рішення обґрунтоване тим, що як вбачається з дослідженого судом відеозапису ОСОБА_3 не перешкоджала батьку дитини спілкуватися з донькою. Навпаки, дитина вільно рухалася по вулиці, вільно спілкувалася з особами, що прибули до місця проживання дитини. Батько дитини також намагався підійти до доньки, але вона за власною ініціативою відходила від нього. Отже, батько дитини 23.06.2023 мав можливість спілкуватися зі своєю дитиною, а ОСОБА_3 не перешкоджала побаченню батька з дитиною та їх спілкуванню. Крім того, суд звертає увагу, що державним виконавцем не дотримані строки, визначені статтею 63 Закону № 1404-VIII, для винесення постанов про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. за повторне невиконання боржником рішення суду без поважних причин.(т.2 а.с.95-100).

Постановою начальника Недригалівського відділу ДВС від 12.07.2024 скасовано постанову державного виконавця про накладення на ОСОБА_3 штрафу ( т.4 а.с.32).

Також в матеріалах справи (т.4 а.с.30-31) наявні копії постанов начальника Недригайлівського відділу ДВС від 12.07.2024 про скасування постанов державного виконавця про накладення на ОСОБА_3 штрафів на підставі судових рішень у справах №480/999/24 та №480/623/24.

Постановою начальника Недригалівського відділу ДВС від 02.09.2024 скасовано постанову державного виконавця про від 09.06.2023 про визначення часу та(або)місця побачення стягувача з дитиною за наслідками перевірки законності здійснення цього виконавчого провадження Управлінням забезпечення примусового виконання рішень Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, якою дії державного виконавця визнано такими , які не відповідають вимогам ст. 63 та ч. 7 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» (т.4 а.с.34).

Ухвалою Недригайлівського районного суду від 26 липня 2024 року у справі №582/1149/20 (т.4 а.с.224-236), залишеною без змін Постановою Сумського апеляційного суду від 27 травня 2025 року (т.4 а.с.212-219) скаргу представника скаржника ОСОБА_5 , адвоката Склярова С.Л. на постанову виконуючого обов`язки заступника начальника міжрегіонального управління - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юськової В.В. про результати перевірки законності виконавчого провадження задоволено. Визнано протиправною та скасовано зазначену постанову.

З актів державного виконавця від 29.06.2025 та 05.07.2025 встановлено, що в ці дні відбулося побачення ОСОБА_5 з дитиною ОСОБА_7 в присутності державного виконавця Лісової Ю.Г. та матері ОСОБА_3 ( т. 5 а.с.96-101).
Постановою начальника Недригайлівського відділу ДВС Лісової Ю.Г. від 07.07.2025 виконавче провадження № НОМЕР_5 завершене у зв`язку з його виконанням боржником ОСОБА_3 ( т.5 а.с.102).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , пояснив, що раніше він займав посаду старшого державного виконавця Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції. В його провадження кілька років перебувало виконавче провадження виконавчого листа №582/1149/20 який виданий 26.10.2022 Недригайлівським районним судом Сумської області щодо виконання п.8 мирової угоди від 26.02.2021 про надання ОСОБА_5 можливості спілкуватися та брати участь у вихованні дитиною ОСОБА_19 . 

В 2022 році мати надавала можливість стягувачу бачитися з дитиною, але в 2023 -2024 роках побачення не відбувалися з різних причин.

Стягувач з свідком регулярно виїжджали до місця проживання дитини, але дитина з батьком не бачилася. У січні 23-го року, дитина вийшла з будинку, була готова їхати з батьком, але через конфлікт ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 забрала дитину до будинку, сказала, що дитина ніколи не поїде.

Надалі побачення проходили за подібним сценарієм, коли ОСОБА_3 говорила, що дитину не віддасть , або буде давати, якщо буде присутня під час їхніх побачень. ОСОБА_5 в свою чергу хотів проводити час з дитиною без присутності матері. 

Також були випадки, коли стягувач зі свідком приїжджали і їх не впускали до будинку, викликали поліцію. Бували випадки, коли свідок не міг додзвонитися до матері дитини, бо вона не відповідала. 

Щодо Акту державного виконавця від 27 січня 2023 року свідок пояснив, що дитина була готова поїхати з батьком, але мати дитину за руку забрала до двору, сказала, що дитина нікуди не поїде. Наступного дня 28.01.2023 свідок і стягувач дитину також не бачили, мати повідомила, що дитину не дасть. 

В березні місяці 2023 року до відділу від представника ОСОБА_3 , адвоката Валюха Ю.В. надійшов лист з Ухвалою суду про забезпечення позову, якою було зупинено виконання рішення суду про побачення з батьком. Після цього він роз`яснив стягувачу про неможливість вчинення будь яких виконавчих дій і побачення з дитиною не відбувалися до скасування цієї ухвали в червні 2023 року.

В червні 2023 року свідок зі стягувачем, з представником поліції, представником органу опіки і піклування, дитячим психологом виїжджали за місцем проживання дитини, але дитину до психолога не пустили. Закінчилося це словесною перепалкою. ОСОБА_3 повідомила, що оскаржується рішення суду, тому поки дитину не даватиме. 

В подальшому в 2023 році та 2024 році свідок зі стягувачам неодноразово також приїжджали до місця мешкання дитини, залучали представника органу опіки і піклування, кожен раз залучали працівників поліції, однак ОСОБА_3 та її мати або не відчиняли двері, або відчиняли та повідомляли, що бачити їх не хочуть, до дитини не пускали.

04.12.2023 також приїхали до місця проживання ОСОБА_3 , але остання по телефону повідомила, що вона до дитини їх не пустить. Після того були викликані працівники поліції, приїхав в дільничний офіцер поліції ОСОБА_20 . ОСОБА_3 дозволила тільки йому зайти. Після того, як поліцейський вийшов з будинку, він пояснив, що під час спілкування з ОСОБА_3 остання сказала про наявність значної заборгованості ОСОБА_5 зі сплати аліментів та пояснив, що дитина в його присутності відмовилась виходити до батька. Дитини ні свідок ні батько не бачили.

В подальшому були інші виїзди, зокрема 17 грудня 2023 року свідок та стягувач прибули за місцем проживання дитини, мати на контакт не вийшла. Тому був викликаний працівник поліції, який намагався зв`язатися ОСОБА_3 , але також не додзвонився. А результаті був складений акт про неможливість стягувача побачитися з дитиною. ОСОБА_21 , мати боржниці, не виходячи з двору сказала щоб вони більше сюди не приїжджали, бо вже дитину налякали. 

26 січня 2024 року батько з дитиною теж не бачився, оскільки ОСОБА_3 на дзвінки не відповідала, хвіртка була зачинена, про державним виконавцем складено відповідний акт.

Свідок також підтвердив, що 11 лютого 2024 року під час вчинення виконавчої дії, спрямованої на виконання мирової угоди ОСОБА_3 вийшла без доньки та повідомила, що вводити дитину не буде, оскільки сама дитина цього не хоче. Свідок зайшов до будинку, де побачив дитину, якій запропонував вийти до батька. Але дитина повідомила, що не хоче виходити до батька. Дитина була сильно схвильована та нервувала, у неї погіршився настрій аж до сліз і вона категорично відмовлялася з`їхати з батьком, але про причину своєї відмови не повідомляла.

Також 07 квітня 2024 року свідок за участі стягувача, адвоката Склярова С.Л., поліцейського здійснили виїзд до місця проживання ОСОБА_3 з метою виконання рішення суду в частині забезпечення побачення батька з дитиною. ОСОБА_3 повідомила, що дитина не хоче з батьком бачитися, що якщо він хоче, він може зайти до будинку, поспілкуватися з нею. ОСОБА_5 повідомив, що бажає проводити з дитиною час вдвох, в будинок заходити не буде, оскільки місце побачення встановлено біля господарства за адресою проживання дитини.Надалі свідок з поліцейським з дозволу ОСОБА_3 зайшли до будинку, де поспілкувалися з дитиною. Дитина з ними йшла на контакт, але коли свідок і поліцейський пропонували вийти на двір до батька, дитина починала різко плакати і надалі відмовляться від будь-якого спілкування. Свідок намагався дитину запитати, чому вона не хоче вийти , що можливо її батько десь образив, але дитина казала, що просто не хоче, не пояснює ще якоїсь конкретної причини, чому так. Всі факти виїздів на виконання рішення зафіксовані у відповідних актах, які знаходяться в матеріалах виконавчого провадження, інформацію яка в них викладена свідок підтверджує.

Також судом було досліджене відео від 04.12.2023 з номером 0000000_00000020231204122231_0001.МР4., на якому зафіксовані обставини події, які мали місце 04.12.2023 року під час чергової спроби виконання п. 8 мирової угоди. Як можна зрозуміти під час його перегляду, відеофіксація здійснювалась на нагрудну камеру поліцейського. З цього відео встановлено, що поліцейський по телефону спілкується ОСОБА_3 , яка дозволяє поліцейському зайти до будинку. Поліцейський заходить до будинку, спілкується з ОСОБА_3 , та відбирає від неї пояснення. ОСОБА_3 пояснює, що дитина навчається, але вона виходити до батька не буде, бо не хоче, бо « воно їй тоже надоїло». Мати кличе ОСОБА_9 , та запитує «ти хочеш вийти ? », дитина нічого не відповідає та одразу починає плакати. Крім того мати пояснює, що ОСОБА_5 не сплачує аліменти на утриманні дитини та має заборгованість більше 40 тисяч гривен. Також ОСОБА_3 зауважує, що їй не зрозуміло чого це ОСОБА_18 , до неї приїжджає. В подальшому поліцейський виходить з будинку та роз`яснює батькові ОСОБА_5 що дитина відмовилася виходити до батька. ОСОБА_5 просить поліцейського передати подарунок дитині, поліцейський відмовляється.

Свідок ОСОБА_22 пояснила, що вона є начальником Недригайлівського відділу ДВС в якому на виконанні перебувало виконавче провадження стягнення сторонами якого були позивач та відповідач. Провадження перебувало у іншого виконавця. Постанови про штраф нею були скасовані. В провадженні свідка дане виконавче провадження перебувало з кінця травня 2025 року по липень 2025 року. На час, коли вказане провадження почала виконувати свідок боржник ОСОБА_3 не ухилялася від виконання даного рішення суду, йшла на компроміс. На думку свідка, компроміс з боку матері полягав у тому що вона переконала дитину спілкуватися з батьком, тобто більше впливала на дитину, щоб та йшла на зустріч з батьком і спілкувалася. Так само і з боку батька дитини були компромісні рішення, тобто він погоджувався на те, щоб при зустрічах була присутня мати, хоча б і не хотів цього. 

Досліджені судом докази, щодо здійснення позивачем ОСОБА_5 інших дій, для забезпечення можливості бачитися з дитиною та її захисту від психологічного насилля з боку матері.

Так, 26.10.2022 ОСОБА_5 звертався до начальника Служби у справах дітей Недригайлівської селищної ради з заявою про невиконання ОСОБА_3 ухвали суду та не надання нею можливості спілкування з донькою ОСОБА_6 . В своїй заяві зазначав, що добросовісно виконує умови мирової угоди, яка затверджена ухвалою суду, натомість ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Дитина змінилася, вона налякана, боїться приймати від нього подарунки, плаче коли він їде додому. Просив перевірити цільове використання аліментів, які він сплачує на утримання дитини та забезпечити виконання рішення суду в частині спілкування з донькою без обмежень з боку матері та інших осіб(т.1 а.с.135-140).

Листом начальника служби у справах дітей Недригайлівської селищної ради (далі начальник ССД) від 06.12.2022 №43 ОСОБА_5 було повідомлено про розгляд його заяви від 26.10.2022 та проведену за заявою роботу працівниками служби. Зокрема проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_19 в АДРЕСА_2 , під час якого матері наголошено про рівність прав та обов`язків батьків та неприпустимість вчинення сварок при дитині. 05.12.2022 було проведено зсідання комісії з питань захисту прав дитини під час якого ОСОБА_3 надала звіт про використання аліментів. Однак комісія не змогла установити, чи всі отримані кошти використані в інтересах дитини. Крім того з ОСОБА_3 було рекомендовано не створювати перешкод щодо його участі у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_9 (т.1 а.с.141-142). 

Листом начальника ССД від 04.01.2023 №3 ОСОБА_5 поінформовано про те, що з ОСОБА_3 та її матір`ю ОСОБА_17 проведено роз`яснювальну роботу щодо рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини та ОСОБА_3 рекомендовано не створювати перешкод ОСОБА_5 у спілкуванні з донькою(т.1 а.с.145).

ОСОБА_5 повторно звернувся з заявою до Служби у справах дітей Недригайліської селищної ради, у якій заначив що ОСОБА_3 продовжує створювати йому перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_9 , відмовилася виконувати умови мирової угоди та повертатися до місця проживання, яке визначене в мировій угоді в м.Харків та не дозволила йому побачитися з донькою 27.01.2023, 28.01.2023, 01.03.2023, чим травмує дитину. Просив перевірити цільове використання сплачуваних ним аліментів, наявність подарунків від батька, створити комісію з метою з`ясування причин та умов порушення прав дитини ( т.1 а.с.144-151). 

Рішенням виконкому Недригайлівської селищної ради №36 від 21.04.2023 з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Недригайлівської селищної ради (протокол № 4 від 03.04.2023), акт обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_3 від 24.03.2023 визначено недоцільним зміну місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_5 перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.171).

Як вбачається з відповіді з Роменського РВ ГУНП в Сумській області від 19.04.2023, за період з 01.09.2022 по 19.04.2023 поліцією зафіксовані чотири звернення ОСОБА_5 відносно ОСОБА_3 щодо вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною: 14.10.2022, 27.01.2023, 28.01.2023, 03.02.2023. Крім того, позивач звертався до поліції 03.04.2023р., 16.04.2023 та 16.06.2023.(т.1 а.с.126-127).

Також позивач ОСОБА_5 звертався до начальника Роменського районного відділу поліції ГУ НП у Сумській області з заявою про факт вчинення кримінального правопорушення, в якій просив прийняти та невідкладно зареєструвати подану заяву про вчинення злочину та розпочати за цією заявою досудове розслідування за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України. Проси в залучити його в якості потерпілого до цього кримінального провадження, повідомити його письмово про наслідки розгляду його заяви.(т.1 а.с.123-124).

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №12023200470000106 вбачається, що до ЄРДР внесено повідомлення про те, що ОСОБА_3 , мешканка АДРЕСА_2 , умисно не виконує ухвалу Недригайлівського районного суду від 26.02.2021 у цивільній справі №582/1149/20 щодо права участі ОСОБА_5 у вихованні та їх спільної доньки ОСОБА_19 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та спілкування з нею без обмежень.(т.1 а.с.125). В т.1 на а.с. 128-134 містяться пояснення ОСОБА_5 та протокол про прийняття заяви від ОСОБА_5 про це кримінальне правопорушення.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №120242004700000230 вбачається, що 04.03.2024 року до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 внесено повідомлення про те, що його колишня дружина ОСОБА_3 , мешканка АДРЕСА_2 , систематично вчиняє домашнє насильство відносно їхньої спільної доньки ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою їх спільного проживання, чим завдає останніх психологічних страждань ( т.6 а.с.219).

Під час здійснення цього кримінального провадження Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2024 року (справа №585/2233/24) було задоволено клопотання слідчого про проведення допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_19 слідчим суддею під час досудового розслідування в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза залою судового засідання в іншому приміщенні - Відділені захисту та соціально-психологічної підтримки у процесі правосуддя дітей, які постраждали або стали свідками насильства (модель Барнахуз) Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, яке розташоване за адресою міста Суми, вул. Герасима Кондратьєва , буд. 158.

Судом досліджено висновок психолога від 04.06.2024 за результатами прове дення 24.05.2024 допиту малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в якості потерпілої під час досудового розслідування кримінального провадження №12024200470000230 від 05.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України(т.6 а.с.195-199). 

6 червня 2024 року слідчий СВ Роменського районного відділу поліції Головного управління національної поліції Сумської області лейтенант поліції Чміленко В.М. виніс постанову, про закриття кримінального провадження №12024200470000230 у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення ( т. 6 а.с.225-227).

Ухвалою слідчого судді Роменського міськрайонного суду у справі №585/2233/24 скарга адвоката Полупанової О.О. в інтересах ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження була задоволена, скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 06.06.2024, винесену слідчим Чміленком В.М. у зв`язку з не проведенням слідчим ряду слідчих дій та відповідних експертиз для визначення наявності психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення життя дитини.

На аркушах справи 171-175 т. 2 містяться документи, які підтверджують надсилання поштового відправлення ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_3 .

Також судом досліджено звукозапис розмови позивача ОСОБА_5 з працівником ТОВ «НоваПошта», яка повідомила його про те ОСОБА_23 відмовилася від отримання виправлення на її ім`я від ОСОБА_5 . З розмови зрозуміло, що це був подарунок дитині від батька.( т.6 а.с.230).

Пояснення інших допитаних в судовому засіданні свідків.

Свідок ОСОБА_24 пояснила, що давно знає ОСОБА_5 , так як він працює з її чоловіком. Також знає відповідача ОСОБА_3 . Сторони мають спільну дитину ОСОБА_14 , яку свідок та її чоловік хрестили. Тому у свідка та її чоловіка з сторонами були тісні дружні відносини, вони часто були у них у гостях, спілкувалися з дитиною. Характеризує ОСОБА_5 як гарного, залученого батька, який дуже любить свою дитину. Свідку відомо, що ОСОБА_5 доглядав за дитиною: купав, годував, гуляв, грався, читав дитині книжки. Свідок пояснює, що ОСОБА_5 організовував для дитини свята: на новий рік, на день народження організовував відпочинок на дачі, учасниками цих подій були свідок і її чоловік. Після початку повномасштабного вторгнення в 2022 році ОСОБА_5 відвіз ОСОБА_9 з ОСОБА_3 до селища Недригайлів. Після того свідок дитину не бачила. Зі слів ОСОБА_5 їй відомо про наявність судового спору з ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю спілкування у позивача з дитиною. 
Також свідок повідомила, що їй відомо, що між сторонами протягом їх спільного проживання бували особистісні конфлікти, свідок також намагалася примирити їх, але їй це не вдалося. Свідок також пояснила, що на її думку ОСОБА_3 гарна мати та належно виконувала свої батьківські обов`язки. Однак на даний час, вона вважає, що мати маніпулює дитиною для того, щоб спричинити біль ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_25 пояснив, що з ОСОБА_26 він знайомий 2002 року, з ОСОБА_3 знайомий десь 1996-1998 року. Знає їх по роботі, крім того хрестив дитину сторін, ОСОБА_27 , тому у них були близькі дружні відносини. Бачилися майже кожен день на роботі, також проводили час разом поза роботою, вдома у сторін, на дачі позивача, в інших місцях. Майже завжди з ними була ОСОБА_9 . ОСОБА_5 дуже любить свою дитину, піклувався про неї , грався, співав пісні, читав, грав в м`яч, організовував свята. Свідок пам`ятає День народження ОСОБА_9 , як гарно все було організовано. Заначає , що ОСОБА_5 переймався здоров`ям дитини, неодноразово привозив її на консультації до батька свідка, який також заслужений лікар, педіатр. Також йому відомо, що дитина відвідувала секції тенісу, танці. Ходила до садочка, а ОСОБА_5 ії до нього відвозив. Також свідка завжди приємно дивувало, як ОСОБА_5 міг завжди легко заспокоїти та втішити дитину, яка плакала. Свідок позитивно характеризує матір дитини, як класного спеціаліста та як хорошу матір. На запитання відповідачки підтвердив, що 20 травня перед днем народження ОСОБА_9 він за проханням ОСОБА_5 супроводжував ОСОБА_29 до ЦКБ №5 Укрзалізниці для обстеження і консультації у невропатолога. Під час цього він не зміг з нею спілкуватися, вона не відповідала на його запитання. Як стало йому відомо, під час конфлікту у неї стався нервовий зрив. 

Свідок ОСОБА_30 пояснила, що вона працює практичним психологом Недригайлівського ліцею Недригайлівської селищної ради. ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вона знає як батьків учениці ліцею ОСОБА_19 . Зустрічалася з ними кілька разів, зокрема з кожним батьків з питання адаптації дитини до школи. Також була ще одна зустріч по питанню уваги, яку вони приділяють своїй дитині. Батьки зверталися до адміністрації, а потім їх перенаправили до неї як до психолога, вона надавала батькам рекомендації щодо успішної адаптації дитини до школи : приділяти максимальну увагу, бути поруч і дотримуватись певних режимних моментів під час адаптації дитини. Процес адаптації ОСОБА_9 до закладу прийшов успішно, про це свідчать результати діагностики. На момент обстеження і на даний момент дитина повністю адаптована до навчальних процесів, які відбуваються в закладі. Вона емоційно розвинена, емоційно-вольова сфера в неї в межах своїх вікових норм. Комунікації не порушені, вільно йде на контакт як з однолітками, так і з дорослими знайомими, незнайомими. Дитина відвідує різноманітні гуртки, активна, не спостерігається ніяких порушень, які б вона могла фіксувати як практичний психолог.З дівчинкою свідок спілкувалася 2 роки десь назад більш тісніше, вважає, що дитина не демонструвала прихильності до когось з батьків, на думку психолога вона абсолютно нейтральна. 

З ОСОБА_5 свідок спілкувалася два рази. Їх познайомила директор, до якого позивач звернувся за допомогою організувати зустріч з дитиною, яка його боялася. Зустріч відбувалася в робочому кабінеті свідка, де ОСОБА_5 розповідав про своє життя, демонстрували фотографії, говорили про проективний малюнок. Це малюнок перебування дитини в сім`ї. Більше малюнків ОСОБА_9 не малювала. Наступна зустріч з батьком була коли позивач приїхав і знову просив про зустріч з дитиною в присутності свідка, просив передавати подарунки. Свідок відмовила щодо подарунків, вважаючи, що це не є її обов`язком. До цієї розмови був залучений і класовод, та свідок пояснила ОСОБА_5 , що не можна переривати навчальний процес та фактично відмовилась якось вплинути на ситуацію. Більше свідок з батьком ОСОБА_9 не зустрічалася. 

Питання відносин між дитиною і батьками окремо нею не досліджувалося, тільки в рамках адаптаційного процесу через проективну методику, як дитина почувається в родині. Ця методика була використана, описана і передана на той час слідчому. Все інше було в рамках посадових обов`язків, звернень про детальну обстеження не було. Відповідно до цієї методики, дитина намалювала малюнок, отримані результати протокольно зафіксовані і далі ніяких досліджень не велося. Дитина комфортно спочувається з мамою, для неї ведучу роль займає мама, бабуся і ніяких емоційних порушень свідком не було виявлено. В картині сім`ї батька не було. Прямих запитань дитині з цього приводу свідок не ставила, це проговорює дитина по методиці дослідження. Дитина малює, потім говорить, хто є хто, з ким вона спілкується і все. Дитина уникла від відповіді на запитання про тата, «тато живе окремо» це все. 
Свідку відомо і від батька і від матері про конфлікт між батьками з приводу можливості спілкування батька з дитиною. Детально з цим конфліктом психолог не розбиралася. Але про цей конфлікт було відомо також і класоводу і директору. Свідок точно не пам`ятає, від кого, але була така ініціатива, провести зустріч батьків у школі та спробувати врегулювати цей конфлікт, але на зустріч хтось з батьків не прийшов, свідок не пам`ятає хто саме. Дійсно був факт, коли дитина обпісялася в школі, але з чим він пов`язаний свідок не пам`ятає. Більше таке не повторювалося.

Свідок ОСОБА_32 пояснила, що вона є класним керівником ОСОБА_19 , у зв`язку з цим знайома з її батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . ОСОБА_15 зараз навчається в 3 класі. Успіхи має на високому рівні, у класі дружелюбна, з усіма дітьми вона знаходить спільну мову, демонструє задатки лідера. На зауваження вчителя вона реагує, прислухається. Дитина гарно вихована, ввічлива. Батьки цікавляться успіхами в навчанні, і батько і мати. Також свідку відомо, що дитина проживає як ВПО в с.Недригайлів з мамою і бабусею. Мама, забирає з школи, приводить в школу, відвідує збори, або це може робити бабуся. Мати дитини не говорила про те, що не дає спілкуватися з батьком. Причину конфлікту між батьками свідок не з`ясовувала. Психологічний стан дитини добрий, з першого класу, на перервах вона активно спілкується з однокласникам, грається, на уроках активна. Свідок не помічала, щоб дитина була замкнута, злякана. 

Коли ОСОБА_9 була в першому і другому класі, то батько часто телефонував, цікавився як дитина, що вона хоче, що їй подобається. Дійсно був випадок, що тривала повітряна тривога, коли ОСОБА_9 обмочилася, пояснила це тим, не могла не змогла відкрити двері в туалет, чи зайнято було, свідок точно не пам`ятає. Це був єдиний раз в першому класі. Батька в цей день у школі не було. Про батька дитина почала говорити тільки в третьому класі, говорила що її буде забирати тато вони будуть відвідувати басейн, ще кудись він її водив. В першому та другому класі дитина про батька не говорила. Зараз в третьому класі вони спілкуються.
Про конфлікт між батьками свідку відомо. Також відомо, що в першому і другому класі ОСОБА_9 не йшла на контакт з батьком. Коли він одного разу він прийшов до школи, у дитини була істерика, вона плакала. Це було на перерві, вона його побачила в коридорі, забігла в клас і почала говорити, що вона боїться, плакала. Виходити з класної кімнати не захотіла. Свідок зателефонувала мамі, вона прийшла її забрала. Отака ситуація була одна. Також свідку відомо, що в першому класі представник органу опіки і піклування передавала дитині іграшку від батька, яку ОСОБА_9 не хотіла брати. 

Свідок ОСОБА_34 пояснила, що вона працює викладачем по класу бандури у мистецькій Недригайлівській школі. Знає сторін, як батьків ОСОБА_19 , яка навчається в цій школі. Дитина відвідує школу з 2023 року, зараз вона в 3 класі. Дівчинка навчається на відмінно, має прекрасні музичні здібності. Мама її привела в музичну школу, а дитина сама обрала бандуру. З цього року обрала другий фах - фортепіано. Школу відвідує з великим бажанням, не пропустила без поважних причин жодного уроку. Мама завжди її приводить і забирає, інколи це робить бабуся. Відносини з мамою довірливі і дружні. Навчання оплачує мати. Крім того мама і бабуся відвідують академічні концерти. Дівчинка має дуже прекрасне почуття гумору, дуже контактна, дуже позитивна. любить виступи, хоче багато знати всього. 

Свідок не спостерігала, щоб дитина була напружена, пригнічена чи злякана.
Також їй знайомий і батько ОСОБА_9 , бо він приходив до музичної школи рази два чи три, цікавився успіхами дитини. Про відносини ОСОБА_9 з батьком свідку не відомо, дитина про нього не згадувала. Разом з батьком вона ОСОБА_9 бачила тільки один раз в 2025 році, тоді вони зайшли в клас, дитина з великим задоволенням пограла батькові на бандурі. Також була присутня мама дівчинки.
Свідок не веде розмов з дітьми на особисті теми. Про конфлікт між батьками свідку не відомо. Їй відомо, що стосунки між ними складні, вони не живуть разом. Змін у психологічному стані дитини у першому, у другому та третьому класі свідок не помітила. Підросла, стала цікавіша. Про те, що ОСОБА_9 побачила батька і злякалася, особисто свідок не бачила. Зі слів колег їй відомо, що був випадок , коли дитина забігла в школу і заховалась у класі хореографії, була злякана.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона є матір`ю відповідача та бабою ОСОБА_36 . Її донька ОСОБА_37 співмешкала з позивачем по справі ОСОБА_5 . Під час їхніх відносин народилась дитина ОСОБА_15 . Донька з дитиною та ОСОБА_5 мешкали в місті Харків. Відносини між ними складалися по різному, було нормально, а було і таке, що він її ображав, знущався. Потім коли дитині було може 3 роки після сильного конфлікту ОСОБА_5 покинув доньку з дитиною, але пізніше відносини трохи налагодилися. Після початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_5 привіз доньку з онукою в селище Недригалів, де вони проживають до цього часу. Спочатку спілкування між донькою, онукою та ОСОБА_5 було нормальне. Він приїжджав до них у гості спілкувався з дитиною, ходили на річку купатися, грався з нею десь міг її повезти погуляти, а ОСОБА_29 давала таку можливість. 

Однак з осені 2022 року дитина перестала бажати їхати з батьком, стала боятися. Спочатку дитина нічого не говорила, а потім вони її розпитали і з`ясували, що мати ОСОБА_5 , розказувала дитині про те, що вони з батьком її заберуть і вивезуть у Краснодар, а також про те, що матері треба відрубати голову, що в сім`ї головний батько, а також те, що саме баба народила дитину, а не мати. І після цього дитина перестала бажати їздити з батьком. Потім в зв`язку з цим, між її донькою і зятем, виник конфлікт. Він почав скаржитися в органи опіки.
До них почали приходити представники опікунської ради, якісь листи надсилали, викликали їх. Потім ОСОБА_5 звернувся до виконавчої служби і на виконання рішення суду почав до них приїжджати державний виконавець разом з ОСОБА_5 з працівниками поліції. Це відбувалося тривалий час, разів 10, може і більше вони приїжджали. Але дитина не бажала бачитися з батьком, не хотіла до нього виходити. Свідок вважає, що саме через таку поведінку ОСОБА_5 , його звернення до виконавчої служби, до судів, приїзди додому з поліцією, дитина перестала бажати спілкуватись з батьком. І коли б він просто сам прийшов до них, то такої б ситуації не було. 

Вона і її донька дитину проти батька не настроювали, нічого поганого про батька їй не говорили. Свідок ніколи не заперечувала проти спілкування дитини з батьком, оскільки вважає, що це дуже важливо для розвитку дитини. У неї самої позитивного досвіду спілкування з своїм батьком не було. Також свідок повідомила, що дитині відомо про те, що у суді розглядається справа щодо її матері, що на матір державним виконавцем накладалися штрафи. Вони з дочкою їй про це повідомляли. Свідок вважає, що відносини батька з дитиною відновилися тоді, коли змінився державний виконавець у цій справі, і стала якась жіночка працювати. Вона поспілкувалася з дитиною, переконала її не боятися батька, і дитина перестала боятися. Зараз батько з дитиною спілкується, у них все нормально.

Інші досліджені докази, які на думку суду підтверджують спроби відповідача ухилитися від виконання п.8 мирової угоди.

Так, не зважаючи на існування мирової угоди від 26.02.2021 та відкритого виконавчого провадження № НОМЕР_6, під час якого було за згодою боржника та стягувача було можливо врегулювати порядок побачень батька з дитиною та не бажаючи її виконувати, ОСОБА_3 звернулася до Недригайлівського районного суду з позовною заявою, датованою 21.02.2023 про визначення місця проживання малолітньої дитини та встановлення порядку і способу спілкування з дитиною, у якій просила ухвалити рішення, яким визначити на період військового стану визначити місце проживання дитини ОСОБА_19 разом з матір`ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_2 . Встановити порядок та спосіб участі батька ОСОБА_5 в спілкуванні з донькою що вихідних з 10 ранку до 17 години вечора за фактичним місцем проживання дитини, в присутності матері, без виїзду на час військового стану за межі Роменського району за умови бажання самої дитини, враховуючи її фізичний та емоційний стан( т.1 а.с.161-166).

В подальшому ОСОБА_3 подала до цього ж суду уточнюючу позовну заяву від 02.03.2023, у якій просила також змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_5 з твердої грошової суми на відсоткове стягнення та стягувати з ОСОБА_5 на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_9 аліменти в розмірі четвертої частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (т.1 а.с.167-168). 

16 березня 2023 року ухвалою судді Недригайлівського районного суду Сумської області відкрито провадження в цій справі ( №582/201/23, провадження 2/582/88/23)( т.1 а.с.170-171).

Крім того, після подання позову ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, у якій вона просила суд винести у хвалу, якою заборонити державній виконавчій службі до набрання рішенням законної сили в цій справі (т.1 а.с.175-177). 

Підтвердження цьому зафіксовано також на дослідженому відеозаписі, де в розмові з державним виконавцем ОСОБА_3. підтвердила, що намагається змінити рішення суду щодо місця проживання дитини. 

Ухвалою Недригайлівського районного суду від 13 березня 2023 року заяву ОСОБА_3 задоволено, заборонено державній виконавчій службі вчиняти дії за заявою ОСОБА_5 щодо виконання пункту 8 мирової угоди, затвердженою Ухвалою Недригайлівського суду від 26.02.2021 у виконавчому провадженні НОМЕР_4 від 02.11 2022 до набрання рішенням в цій справі законної сили(т.1 а.с.178-179).

Постановою Сумського апеляційного суду від 18 травня 2023 року була задоволена апеляційна скарга представника ОСОБА_5 зазначена ухвала від 13 березня 2023 року скасована з мотивів неможливістю забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили.( т.1 а.с.180-184).

Судом досліджено копію звукозапису судового засідання №582/1149/20, під час якого ОСОБА_3 під запис повідомила, що дитину ОСОБА_5 не надасть ( т. 2 а.с. 170(т. 2 а.с.170 флешносій ). 

Досліджені судом докази щодо особи ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та з`ясування її психологічного стану.

З характеристики ОСОБА_19 , учениці першого класу Комунального закладу «Недригайлівська мистецька школа» від 11 січня 2024 року ( т.2 а.с.152, т. 3 а.с.18) встановлено, що ОСОБА_15 навчається в даному закладі з 01.10. 2023. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина, дуже дружня, добра дівчинка, по-товариськи відноситься до всіх дітей у класі, має хороші музичні здібності, спокійно реагує на зауваження. На заняттях ОСОБА_9 намагається бути сараною, уважною, ініціативною, свідомо реагує на вказівки викладачів. Домашні завдання виконує якісно, вчасно, у повному обсязі. Навчання в мистецькій школі ініціювала мати. Дитина з радістю відвідує заняття в школі, на які її приводить, забирає мати. Також мати оплачує навчання. Так як ОСОБА_9 на даний час проживає з мамою, то вона приділяє належну увагу вихованню дитини. Підтримує постійний зв`язок з викладачем фаху, відвідує батьківські збори, академічні концерти та цікавиться шкільним життям доньки. 

З характеристики ОСОБА_19 , учениці першого класу Комунального закладу «Недригайлівська мистецька школа» від 19 вересня 2024 року(т.6 а.с.193) встановлено, що ОСОБА_38 навчається в мистецькій школі по класу бандури. Зарекомендувала себе, як старанна, дисциплінована, працелюбна і уважна учениця. Дитина від природи має гарні здібності. За період навчання показала хороші результати на. академічних концертах. Дівчинка добре усвідомлює обов`язки, цікавиться навчанням. У неї виявляється велике бажання вчитися, особливо любить грати в ансамблі. Мама дівчинки старається усіляко брати участь у шкільному' житті дитини. Спілкується з викладачами, хвилюється за її навчання та виховання. Приймає участь у класних зборах. Постійно відвідує академічні концерти та забезпечує своєчасну оплату за навчання доньки. За час навчання ОСОБА_9 , батько ОСОБА_5 , жодного разу не був присутній на академічних концертах та батьківських зборах. 

З характеристики Комунального закладу «Недригайлівська дитячо-юнацька спортивна школа Недригалівської селищної ради Сумської області» від 16.01.2024 №2 (т.2 а.с.153, т.3 а.с.19) встановлено, що ОСОБА_15 навчається в даному закладі перший рік під керівництвом тренера викладача з дзюдо, має хороші фізичні, розумові здібності у боротьбі дзюдо. Загальна фізична підготовка та спеціальна фізична підготовка вихованки на високому рівні, програмний матеріал засвоює швидко, на тренуванні своїми однолітками поводиться вічно, толерантно, має лідерські якості, користується авторитетом у тренерів, викладачів та учнівської молоді. Велику увагу приділяє саму підготовці. Неодноразово приймала участь у змаганнях і турнірах селищного району, обласного рівню, здобувала нагороди різного ґатунку. Без поважних причин тренування не пропускає. Так як ОСОБА_9 на даний час проживає з мамою, вона приділяє належну увагу вихованню дочки. Дівчинка забезпечена всім необхідним, мама відвідує батьківські комітети, цікавиться позашкільним життям доньки, підтримує постійний зв`язок з тренером та викладачем. 

Судом досліджена Психолого-педагогічна характеристика вихованки гуртків раннього творчого розвитку КЗ «Недригайлівський будинок дитячої та юнацької творчості Недригайлівської селищної ради Сумської області» ОСОБА_39 ( т. 3 а.с. 20-21).

З характеристики вбачається, що ОСОБА_15 , 2017 року народження з листопада 2020 року по травень 2023 року була вихованкою групи раннього творчого розвитку Комунального закладу «Недригайлівський будинок дитячої та юнацької творчості Недригайлівської селищної ради Сумської області». За час навчання в закладі позашкільної освіти дівчинка зарекомендувала себе активною, цілеспрямованою особистістю з лідерськими якостями. Має мислення на високому рівні /добре порівнює, класифікує, робить висновки), має добре розвинену зорову пам`ять та уяву. Соціально-побутові навички дитини відповідають віку. Дівчинка постійно проявляла потяг до нових вражень, знань, швидко запам`ятовувала навчальний матеріал. Характеризується емоційною стійкістю. ОСОБА_9 комунікабельна, легко знаходила спільну мову з однолітками та старшими по віку дітьми. Має постійних друзів, відкрита, доброзичлива. У грі з дітьми активна, допитлива. Гра дитини відповідає віку.
З педагогічної точки зору вихованка ОСОБА_15 має довірливі стосунки з мамою ОСОБА_3 , котра була зацікавлена в систематичному відвідуванні дитиною гуртків раннього творчого розвитку, а саме: англійської мови, математики, «Веселої абетки», музичної грамоти, хореографічного мистецтва, художньої праці.
Мама постійно цікавилася навчанням дитини, відвідувала батьківські збори, завжди готова до діалогу, любить і захищає дитину. Помітно, що ОСОБА_9 завжди психологічно захищена в родині, в якій проживає. На заняття приходила завжди підготовлена, в доброму позитивному настрої, налаштованою на результативну творчу діяльність.
Під час навчання дитини ОСОБА_6 у Комунальному закладі «Недригайлівський будинок дитячої та юнацької творчості Недригайлівської селищної ради Сумської області» жодних форм прояву порушень поведінки не виявлено. 

З характеристики Недригайлівського ліцею Недригайлівської селищної ради від 29.12.2023 року(т. 2 а.с.154 т. 3 а.с.17) вбачається, що ОСОБА_15 навчається в даному закладі перший рік, має хороший фізичний розумовий розвиток, високий та достатній рівень навчальних досягнень, надає перевагу предметам з математичної, природничої, мистецької галузі, має широкий кругозір, любить читати. Вміє висловлювати власну думку з допомогою дорослого, має багатий словниковий запас, мовлення виразне, емоційне, вміє декламувати вірші. Програмний матеріал засвоює швидко, легко його відтворює, організовано, вміє самостійно працювати з книгою, контролювати себе, спокійна, врівноважена, вихована, чуйна, добра, працелюбна, товариська, скромна, користується авторитетом серед учнів класу. Без поважних причин уроки не пропускає. Так як ОСОБА_9 на даний час проживає з мамою, то вона приділяє належну увагу у хованні дитини. Дівчинка забезпечена всім необхідним, мама відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям доньки, підтримує постійний зв`язок з вчителем.

Недригайлівський ліцей Недригайлівської селищної ради на адвокатський запит адвокатського бюро ОСОБА_40 ( т. 2 а.с.239), повідомив, що за період навчання з 4 вересня 2023 року по 13 березня 2024 року ОСОБА_38 без поважних причин школу не пропускала. За дні відсутності дитини у школі була надана медична довідка та письмове пояснення матері (причина відсутності - за сімейними обставинами). Починаючи з 04.09.2023 ОСОБА_38 має такий графік занять: понеділок, четвер - з 9-30 до 12.00; вівторок, середа, п`ятниця - з 8.30 до 13.05. У закладі освіти, де навчається ОСОБА_38 організована змішана форма навчання, тому дитина має можливість навчатися онлайн. 4 грудня 2023 року ОСОБА_41 навчалася онлайн. Заняття тривали з 8.30 до 12.00. В поведінці дівчинки спостерігалися ознаки тривожності та страху в день, коли до закладу приходив батько ОСОБА_5 , а саме 13 лютого. ОСОБА_38 відмовилася з ним спілкуватися, була налякана та плакала.

Недригайлівський ліцей Недригайлівської селищної ради на адвокатський запит адвокатського бюро Ольги Полупанової зареєстрований 16.09.2024р. №847 надав інформацію про те, що ОСОБА_5 , батько ОСОБА_19 , учениці 2-А класу протягом минулого навчального року цікавився шкільним життям ОСОБА_9 , відвідуючи заклад та спілкувався з директором ліцею, психологом та класоводом. Цікавився, які потреби мас дитина. Протягом 2023/2024 навчального року ОСОБА_5 неодноразово відвідував навчальний заклад та безпосередньо був присутній у ліцеї з нагоди Дня знань у вересні 2023 року. Батько учениці надав свій мобільний телефон класоводу для приєднання до батьківського чату та був учасником цього чату протягом 2023/2024 навчального року, залишається ним і наданий час. За минулий рік навчання лише один раз був випадок неконтрольованого сечовипускання у дитини без вагомих причин (т. 3 а.с.151).

В копії особової справи, яка витребувалася судом та надавалася експерту для проведення судової психологічної експертизи, серед іншого є малюнок сім`ї, на якому ОСОБА_7 зображені вона та члени її сім`ї мама, бабуся і кішка.( т. 3 а.с.9). 

Судом досліджено висновок психолога від 04.06.2024 за результатами проведення 24.05.2024 допиту малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в якості потерпілої під час досудового розслідування кримінального провадження №12024200470000230 від 05.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України .

Так з висновку вбачається, що під час проведення цієї слідчої дії мати не виконала надані їй рекомендації, запізнилася, відповідно правильного налаштування дитини до допиту не відбулося. Дитина не розуміла, що взагалі відбувається (що суттєво підвищувало тривожність дитини).Під час допиту з`ясовувались взаємовідносини дитини з членами родини.

Взаємовідносини із матір`ю: за словами дитини, вона відноситься до матері з повагою і добре, мама добра, від матері у ОСОБА_9 секретів немає.

Взаємовідносини з батьком : ОСОБА_9 повідомила , що батько живе в Харкові , з батьком дитина бачиться зрідка, але частіше б бачитися з ним не хотіла. Для пояснення свого відношення до батька ОСОБА_9 обирає смайли, які за її словами є 1 - «сумний», 2 - «сердитий». Чому обирає саме ці смайли - пояснити не може. Чи ображав тато її - не пам`ятає. За словами дитини, вона боїться тата, чому боїться - не може відповісти, підсумовує - «тато бросив». Раніше жили в Харкові і з`їхали звідти із-зі війни, жили в квартирі, там було 4 кімнати. ОСОБА_9 було добре там. За словами дитини, тато з мамою жили добре, іноді сварилися, до бійок не доходило. 

Взаємовідносини дитини з бабусею (баба ОСОБА_43 ) та дідусем (дід ОСОБА_44 ), батьками матері: бабуся ОСОБА_43 , за словами дитини, хороша, купляє гостинці кожного дня, дідусь ремонтує велосипед. На запитання що бабуся та дідусь говорять про говорять батька - не може пояснити, серед смайлів обирає «злий», тобто бабуся та дідусь зляться на батька «бо він ОСОБА_9 бросив». Вони також не хочуть, щоб батько з ОСОБА_9 спілкувався.

Взаємовідносини дитини з бабусею ОСОБА_9 , мамою тата: обирає сумний смайл, бабусю бачила давно. Дитина вважає, бабуся ОСОБА_9 збиралася її забрати (« Папа мене хоче забрать, то ж і вона мабуть хоче»); але звідки ОСОБА_9 про це знає, хто їй казав, дитина сказати не може. Дитина боїться того, що її можуть забрати від мами і повезти до Харкова. Після уточнюючого запитання, дитина відповіла, що про це їй сказала мама.Із татом побачитися дитина не хоче, жити з батьком не хоче.

Дитина знає про те, що відбуваються судові засідання, (зауваження суду : дитині на час опитування ще не виповнилося повних 7 років ) і тато і мама на них ходять; знає, коли вони відбуваються, бо чує це з розмов дорослих. Судові засідання відбуваються часто. Коли відбуваються судові засідання, ОСОБА_9 показала на смайлах , що в неї поганий настрій, іноді вона в ці дні ходить до школи, іноді - ні. Не ходить до школи в тих випадках, коли може тато приїхати; тобто, зі слів дитини, вона не ходить до школи, щоб тато не приїхав до школи і її не побачив.
За словами дівчини, з матір`ю про батька розмовляють не часто, а коли розмовляють, то згадують, як жили разом, як все було добре, «як війна почалася, як він нас перевозив сюда».
Мати говорить, що батько буде її викрадати, тому дитина залишається вдома. За словами дівчини, мати не налаштовувала дитину говорити погано про батька, не змушує ОСОБА_9 говорити неправду.
На запитання, хто на думку дитини винуватий в ситуації дитина почала вказує на фігурку батька, додатково б`є її рукою. На думку дитини він винен, що її бросив а тепер хоче забрати. 
Додаткові запитання від законного представника дитини стосувалися того, як ОСОБА_9 провела свій минулий день народження (зауваження суду : день народження ОСОБА_9 в 2023 році організовував батько дитини ОСОБА_5 в місті Суми - на флешносії а.с.170 в т.2 знаходяться фото і відео з цього дня народження, які досліджувалися судом). ОСОБА_9 розповіла, що святкувала день народження в Сумах, при чому, переліковуючи тих, хто був на святі, на тата говорила «він», а не тато, перелічила подаровані подарунки, дитині день народження сподобався. 
З висновку психолога також вбачається, що оскільки не вдалося належним чином підготовити дитину до допиту, це суттєво вплинуло відповіді дитини протягом опитування Відповіді були дуже «обережними», на більшість «незручних» запитань - жвава реакція тіла, знизання плечима, «танцювання» ногами, але - відсутність відповіді, дитина ймовірно не хотіла «сказати щось не те», і просто не відповідала, або не знала, що казати. Інколи під час час опитування ОСОБА_9 помітно нервувала, заспокоювала себе дуже гучним перебиранням іграшок. 
Був яскравий прояв агресії до батька, коли дівчина почала бити ляльку, яка символізувала батька. Свого батька ОСОБА_9 , за її словами, боїться, бачити і спілкуватися не хоче. Причину саме страху ґрунтовно пояснити не може - він мене бросив, він мене хоче увезти. Тобто дівчинка боїться не певних якостей людини, наприклад: злий, жорстокий, бив, лаявся, а ймовірного розвитку подій - «увезе», «забере»; а думку дитини формує оточення, серед якого вона знаходиться.
В ОСОБА_9 із матір`ю близькі, довірливі стосунки, страху перед матір`ю дівчина не відчуває. Навпаки, дитина відчуває, що її мати - це її захист.
Під час розповіді ставила ляльок групою, ближче один до одного, ймовірно, дитина втомилася від сварок і бажає, що всі жили мирно і разом.
Рекомендації матері: з метою зняття психоемоційного напруження, стабілізації емоційного стану дитини та зниження тривожності рекомендована робота з психологом. (т.6 а.с.195-199).

З висновку експерта №344 за результатами проведення судово-психологічної експертизи за матеріалами цивільної справи №582/725/23 встановлено, що малолітня ОСОБА_6 має нормативний віковий когнітивний розвиток, є активною, комунікабельною, рухливою, цікавою до нового, з прагненням до лідерства і високої оцінки з боку значимих людей, емоційно вразливою, чутливою, її думка має велику залежність від думки значимих оточуючих (що є нормою для дитини такого віку). Розвиток особистісної, емоційно-вольової сфери ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_5 , її комунікативні компетенції переважно нормативні, дитина має специфічну чутливість («вразливе місце», «збій адаптації») щодо сфери життя, пов`язаної з батьком. 

Оцінка дитиною ОСОБА_7 сімейної ситуації має значну залежність від впливу матері ОСОБА_3 і баби ОСОБА_17 .

Стиль виховання батька ОСОБА_5 , за умови відновлення емоційного контакту між ним і його донькою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 сприятиме формуванню в дитини відчуття захищеності, високої самооцінки, упевненості в собі, високої мотивації досягнень та самооцінки, з високою імовірністю - вимогливості до інших, тенденції спиратися виключно на свою думку; за умови висловлення ОСОБА_5 негативних оцінок щодо її матері - різнонаправлених тенденцій і реакцій, демонстрації поведінки почуттів, які сприймаються як бажані для близьких, внутрішньої заборони висловлювати власні емоції й переживання, підтримання емоційної напруженості. 

Умови виховання ОСОБА_3 , за умови збереження нинішнього стилю виховання, сприятиме формування в доньки дисциплінованості, надавання великого значення думці оточуючих і авторитетних людей, гнучкості у відносинах, рис емоційної залежності від значимої особи, підвищеної емоційної лабільності, тенденції шукати схвалення, підвищеної тривожності.

Умови виховання баби ОСОБА_17 , за умови збереження нинішньої структури родини і стилю виховання, сприяють до формування в ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_6 рис емоційної нестійкості, невисокої здатності до контролю емоцій.
Збереження умов виховання ОСОБА_46 ІНФОРМАЦІЯ_1 у нинішній сімейній структури в умовах відторгнення батька й маніпулятивного впливу, має негативний вплив на емоційний стан, психічний розвиток і емоційне благополуччя дитини з огляду на підтримання умов для внутрішнього конфлікту, формування навичок пристосування до конфлікту лояльності у вигляді демонстрації поведінки й почуттів, які сприймаються як бажані для значимих близьких (матері, бабусі), внутрішньої заборони висловлювати власні емоції й переживання, підтримання емоційної напруженості, високої тривожності, порушення формування самооцінки й порушення здатності формувати близькі відносини (з огляду на базове відчуття недовіри).

Ситуація сімейного конфлікту в сімейній структурі ОСОБА_69 є психотравмувальною для дитини ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Психічне травмування полягає у фрустрації (незадоволенні) потреби у відчутті захищеності, безпеки, значимого емоційного контакту із батьком, в наявності батьківської фігури, наявності внутрішнього конфлікту через дисонанс позитивних спогадів про життя в контакті з обома батьками і потребою відповідати бажанням значимих рідних (матері і її родини), функціонуванні захисного механізму витіснення, підтримання якого вимагає значного психічного ресурсу, виникнення і підтримання страхів (перед викраденням, отруєнням, вибухівкою тощо).

Стиль виховання батька ОСОБА_5 за умови відновлення емоційного контакту між ним і його донькою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 сприятиме формуванню в дитини відчуття захищеності високої самооцінки, упевненості в собі, високої мотивації досягнень та самооцінки, з високою імовірністю - вимогливості до інших, тенденції керуватися власною думкою в поведінці. 

За умови продовження виключення ОСОБА_5 із сімейної структури, його значно наполеглива поведінка (торкання без дозволу, крик, звинувачення. тощо) можуть підсилити негативні установки дитини, які існують натепер. За умови відновлення контакту між батьком і донькою та висловлення ОСОБА_5 негативних оцінок щодо її матері будуть сприяти формуванню різнонаправлених тенденцій і реакцій, демонстрації поведінки почуттів, які сприймаються як бажані для близького дорослого, внутрішньої заборони висловлювати власні емоції й переживання, підтримання емоційної напруженості. 

Умови виховання ОСОБА_3 , за умови збереження нинішнього стилю виховання, сприятиме формування в доньки дисциплінованості, надавання великого значення думці оточуючих і авторитетних людей, гнучкості у відносинах, рис емоційної залежності від значимої особи, підвищеної емоційної лабільності, тенденції шукати схвалення оточення, підвищеної тривожності. За умови збереження умов виховання ОСОБА_46 ІНФОРМАЦІЯ_1 в умовах підтримання негативних установок щодо батька й маніпулятивного впливу на дитину, у неї підтримуватиметься внутрішній конфлікт, формуватимуться навички демонстрації поведінки почуттів, які сприймаються як бажані для матері, внутрішня заборона висловлювати власні емоції й переживання, підтримуватиметься емоційна напруженість, тривожність, порушиться формування самооцінки й здатність формувати близькі відносини (з огляду на базове відчуття недовіри). 

На час експертного дослідження ОСОБА_46 ІНФОРМАЦІЯ_1 її відношення до батька негативне. Його основними характеристиками є відмова від спілкування при наявності попереднього досвіду сприятливого спілкування й відсутності власного негативного досвіду взаємодії з батьком, формування негативного ставлення до батька під впливом матері ОСОБА_3 і бабусі ОСОБА_17 (т.3 а.с.183-253).

Досліджені судом докази щодо особи позивача та з`ясування наявності умов проживання ОСОБА_19 з батьком. 

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відповідно до даних його паспорта та витягу з реєстру територіальної громади зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.22-24).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом, Витягу з Державного реєстру речових прав, технічного паспорту( т.1 а.с.194-197) встановлено, що квартира АДРЕСА_7 належить ОСОБА_13 , матері позивача. 

З характеристики доктора медичних наук, лікаря - хірурга ОСОБА_5 встановлено, що з 19.02.2003 року по теперішній час працює лікарем - хірургом відділення невідкладної хірургії, травматичного шоку, військової хірургії з хірургією надзвичайних станів, анестезіологічною групою і палатою інтенсивної терапії ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії їм. В.Т. Зайцева НАМИ України», де з успіхом виконує складні хірургічні операції. ОСОБА_5 - людина відповідальна, цілеспрямована, працелюбна, постійно бере участь у науково-практичних конференціях з міжнародною участю та з`їздах. У роботі ОСОБА_5 організований, дисциплінований, критично відносяться до себе і підлеглих. Завдяки тактовному відношенню до колег, витриманості, порядності мас заслужений авторитет в колективі( т.1 а.с.25).

ОСОБА_5 станом на 31.03.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується витягом з Інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості"(т.1 а.с.26), 23.01.2023 пройшов психіатричний огляд у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин ( т. 1 а.с.27).
З витягу з державного реєстру речових прав (т.1 а.с.28) встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_8 , житлового будинку з надвірними будівлями в с.Хотімля Харківської області.( т.1 а.с.31-32) та власником транспортних засобів ( т.1 а.с.33-32).

З інформації, наданої в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові на запит ОСОБА_70 від 30.03.2023 вбачається, що відповідно до даних , які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, відкритих виконавчих проваджень, за яким ОСОБА_5 є боржником на виконанні у відділі не перебуває (т.1 а.с.74). 

На а.с. 49-73 в т. 1 також містяться копії платіжних інструкцій про переказ коштів від ОСОБА_5 до ОСОБА_3 .

З копії акту обстеження умов проживання, який затверджений начальником служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради ( т.2 а.с.37-38) встановлено, що було проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 . Предметом обстеження є трикімнатна квартира, житловою площею 47 м.кв. Обладнана необхідними меблями та побутовою технікою, є комунальні зручності, світло затишно. Для дівчинки виділено окрему кімнат . У наявності є окреме спальне місце, місце для навчання шафа для зберігання речей . За цією адресою постійно проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_13 . 

Досліджені судом докази щодо особи відповідача та з`ясування наявності умов проживання ОСОБА_19 з матір`ю.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11 листопада 2022 року ( т. 2 а.с.104-103), який проводився за місцем проживання малолітньої ОСОБА_19 з метою обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час обстеження встановлено, що температурний режим в кімнатах відповідає нормам, в кімнаті проводиться провітрювання, прибирання, житлова кімната облаштована меблями, на підлозі застелені килими. Малолітня ОСОБА_15 розділяє одну кімнату з мамою, має власне спальне місце, речі дитини зберігаються в шафі, в комоді, одяг дитини та постільна білизна відповідають нормам санітарії, дівчинка має куточок для зберігання іграшок, дитячий столик. ОСОБА_3 утримує дитину на аліменти, які сплачує ОСОБА_5 . За цією ж адресою постійно проживають ОСОБА_3 , її донька ОСОБА_6 , батько ОСОБА_47 , мати ОСОБА_17 . Зі слів ОСОБА_3 , сім`я проживає дружно, сварки в сім`ї відсутні, в родині панує взаєморозуміння та взаємоповага. Сусіди підтверджують слова ОСОБА_3 . У сім`ї ОСОБА_23 створені належні умови для проживання та виховання малолітньої ОСОБА_19 . Дівчинка забезпечена одягом, взуттям, продуктами харчування, відвідує заняття в будинку дитячої та юнацької творчості. Мати дбає про належний розвиток дівчинки. 

На а.с.106 наявна довідка лікаря-педіатра АЗПСМ від 11.11.2022 року, яка провела обстеження стан здоров`я малолітньої ОСОБА_19 . Під час обстеження дитина знаходилася в кімнаті, де вона має власне ліжко. При огляді скарг мама та дитина не висловлювала. На запитання дитина відповідала жваво, адекватно, була гарному настрою і спілкувалася. Фізичний та психічний розвиток дитини відповідає віку. Порушень стану здоров`я при огляді не було встановлено. 

З акту обстеження умов проживання від 24 березня 2023 року, який проводився органом опіки піклування Недригайлівської селищної ради, встановлено, що за місцем проживання малолітньої ОСОБА_19 в сім`ї ОСОБА_23 створені всі умови для належного розвитку дитини, її проживання, виховання ( т.2 а.с. 144-145). 

Як вбачається з останніх записів дослідженої копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_49 (т.2 а.с. 215-219), 13.05.2021 їй припинено виплата допомоги по безробіттю. 

Відповідно до декларації №0001-Е6Х6-Х900 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має лікаря, який надає їй первинну медичну допомогу, ОСОБА_50 . Законний представник пацієнта - ОСОБА_3 (т. 2 а.с.155).

З довідок про отримання допомоги, про доходи на ім`я ОСОБА_3 встановлено, що вона перебуває на обліку управління праці і соціального захисту населення УСЗН Роменської РДА та отримує допомогу(т.2 а.с.151,т.3 а.с.14-16).

На а.с. 205-208 т. 6 наявні докази, які підтверджують придбання матір`ю ОСОБА_3 навчальних посібників для дитини ОСОБА_19 , оплату навчання в мистецькій школі.

Інші досліджені судом докази в цій справі.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №12024200470000741 вбачається, що 22.08.2024 до ЄРДР внесене повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 366 ч. 1 КК України за заявою ОСОБА_3 на підставі ухвали Роменського міськрайонного суду, яка зобов`язує слідчий відділ Роменського РВП внести відомості щодо службового підроблення виконавчого провадження НОМЕР_4 старшим державним виконавцем Недригайлівського відділу ДВС у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Глущенком Сергієм Анатолійовичем (т.4 а.с.26). 

З копії витягу з Єдиного реєстру до судових розслідувань за №12024200470000726 від 28.08.2024 встановлено, що до ЄРДР внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України на підставі ухвали слідчого судді Роменського міськрайонного суду про зобов`язання службових осіб Роменського РВП в Сумській області внести відомості за заявою ОСОБА_3 , про вчинення щодо заявниці . систематичного домашнього насильства(т.4 а.с.29).

За даними дослідження магнітно-резонансної томографії від 21.05.2020 року щодо ОСОБА_3 МР-ознак об`ємної вогнищевої патології головного мозку, стовбура головного мозку, мозжечка не візуалізується ( т.6 а.с.228).

На аркушах справи 107-143 т. 2 містяться фінансовий звіт ОСОБА_3 щодо витрачання отриманих від ОСОБА_5 коштів за період з 18.07.2022 по 30.11.2022, та розписки і інші документи, які підтверджують придбання ОСОБА_3 продуктів харчування для своєї дитини, а також копії квитанцій про здійснення оплати квартплати в 
  
АДРЕСА_9 висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину від 24 березня 2023 року, вбачається, що комісії не вдалося дослідити забезпечення індивідуальних потреб дитини, оскільки ОСОБА_3 не надала підтверджуючих документів щодо витрачання отриманих коштів ( т.2 а.с.146-147).

Рішенням виконкому Недригайлівської селищної ради №37 від 21.04.2023 визнано витрачання коштів ОСОБА_3 , отриманих як аліменти на утримання дитини від ОСОБА_5 таким, що не відповідають призначенню. Рекомендовано використовувати аліменти виключно за цільовим призначенням (т.1а.с.152). 

Ухвалою Недригайлівського районного суду про відкриття провадження в справі від 17 жовтня 2023 року було відкрите провадження за позовною заявою представника ОСОБА_5 за позовом до ОСОБА_3 про внесення частини елементів на особистий рахунок дитини ( справа № 582/712/23) ( т. 2 а.с.148-149).

Рішенням Недригайлівського районного суду від 21 травня 2024 року, яке набрало законної сили 25.03.2025 у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини відмовлено за необґрунтованістю(т.4 а.с.38-48). 

Також судом досліджені надані позивам докази підтвердження бронювання відпочинку в Буковелі та оплату залізничних квитків для ОСОБА_3 , та ОСОБА_19 (т.7 а.с.41-47).
З пояснень ОСОБА_5 такий відпочинок планувався спільно з ОСОБА_3 на весняних канікулах дитини в 2026 році, однак після бронювання та оплати ОСОБА_8 категорично відмовилася від поїздки.

Висновок органу опіки та піклування Недригалівської селищної ради в порядку ч. 5 ст. 19 СК України. 

З Рішення виконкому Недригайлівської селищної ради від 18.12.2023 № 167 встановлено, що з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет селищної ради ВИРІШИВ вважати за доцільне визначення місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . На час перебування доньки з батьком останній несе повну відповідальність за життя, здоров`я та навчання дитини. (т. 2 а.с. 28).

З висновку органу опіки і піклування Недригайлівської селищної ради № 3837 від 18.12.2023 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с.29-32) встановлено, що батьки дитини проживали єдиною родиною не перебуваючи у шлюбі. У червні 2017 року у них народилася донька ОСОБА_6 . У зв`язку з війною в березні 2022 року ОСОБА_5 перевіз ОСОБА_3 та малолітню доньку ОСОБА_6 з м. Харків до селища Недригайлів, де вони отримали статус внутрішньо переміщених осіб. З того часу і по теперішній час ОСОБА_3 з дитиною проживає в АДРЕСА_2 у будинку батьків.
Деякий час відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були дружніми, між ними не було суперечностей щодо участі батьків у вихованні та утримані малолітньої дитини. Але з часом відносини батьків дитини погіршувалися і, розпочинаючи з жовтня 2022 року, ОСОБА_3 почала створювати перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Вона не реагує на зауваження та рекомендації працівників соціальних служб, працівників поліції, старшого державного виконавця.
Комісія неодноразово виїжджала за місцем проживання малолітньої дитини, та останнім часом ОСОБА_3 не дає змоги провести обстеження матеріально-побутових умов проживання, виховання та утримання малолітньої ОСОБА_6 . Також вона не реагує на листи служби у справах дітей щодо участі її у засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Недригайлівської селищної ради, на яких розглядаються питання їхньої родини.
ОСОБА_66 ігнорує підтримання сімейних зав`язків дитини з батьком, вона не виховує дитину в дусі поваги до сімейних цінностей. З цих причин батько втрачає зв`язок із малолітньою донькою. Дівчинка підростає і в неї змінюються вподобання, звички, потреби, про які батько не може знати, в якійсь мірі контролювати і при потребі допомогти у проблемних питаннях.
Під час проживання малолітньої дитини в м. Харків батько мав змогу приймати активну участь у житті дитини. Він оплачував комунальні послуги, де проживала дитина, також оплачував заняття у балетній школі, заняття з тенісу, забезпечував дитину одягом, продуктами харчування та речами першої необхідності. Він мав можливість ОСОБА_9 відвезти на заняття і забирати її додому. На даний час батько такої змоги не має, взагалі не має змоги спілкування з малолітньою донечкою.
Постановою від 30.01.2023 року державний виконавець установив графік спілкування дитини з батьком без будь-яких обмежень, з формулюванням, яке чітко відповідало ухвалі суду про затвердження мирової угоди. Однак, дану постанову ОСОБА_3 виконувати відмовилася.
У інтересах дитини, її різностороннього розвитку та обізнаності ОСОБА_5 у січні 2023 року придбав квитки на театральну виставу в м. Суми та виставку черепах, яка проходила у м. Ромни. Та і цього разу ОСОБА_52 не відпустила ОСОБА_9 із батьком.
ОСОБА_3 створює перешкоди ОСОБА_5 у його спілкуванні з дитино. Він обмежений щодо участі повноцінного і гармонійного розвитку дитини, її особистості. Він відсторонений як люблячий батько, який постійно тримає у собі відповідальність за життя та здоров`я дитини, він відсторонений матір`ю дитини виховувати донечку в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Були непоодинокі випадки виїзду комісії до домогосподарства ОСОБА_3 з метою зустрічі та спілкування малолітньої ОСОБА_19 з батьком ОСОБА_5 . Під час таких зустрічей ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_17 вчиняли сварки в присутності дитини, що суперечить гармонійному, повноцінному розвитку дитини, порушує право дитини на безперешкодне спілкування з батьком.
Мати не хоче усвідомлювати, що своїми протиправними діями вона завдає моральної шкоди власній дитині. ОСОБА_3 формує у дитини принципи неповаги до членів своєї родини, зокрема, до батька і бабусі з боку батька. Своїми діями вона негативно впливає на розвиток дитини, на усвідомлення її місця і ролі у суспільстві, на створення власної родини у майбутньому.
Враховуючи вищевикладене, орган опіки і піклування прийшов до висновку, що ОСОБА_3 умисно, не виконуючи вимоги чинного законодавства України, подає приклад дитині щодо неправильної поведінки, яка може сприйматися дитиною як допустима поведінка у майбутньому дорослому житті. А тому вважає за доцільне визначити місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . 

Суд вважає цей висновок об`єктивним, обґрунтованим та таким, що узгоджується з іншим дослідженим доказам та встановленим обставинам справи. 

Результати опитування судом дитини ОСОБА_19 .

Судом проведено з`ясування думки дитини в судовому засіданні, під час якого малолітня ОСОБА_15 надала такі пояснення : «Мама до мене відноситься дуже гарно. Найкраща в світі мама. Тато, ну, він притворяється. По ньому видно, що він притворяється. Я до нього добре б ставилась, якби він не ображав мою маму. (Плаче) Я б хотіла жити з мамою, щоб він (тато) до нас більше не приставав. Він пристає і хоче мене від мами забрати. Якби він не ображав мою маму, то я добре б до нього ставилась. Він її (маму) обзивав, казав, що він мене забере, а маму посадить в тюрму. Колись він її бив, палець викрутив. Я це бачила. Він її в Харкові так бив, що вона не балакала. Мені трішки мама розповіла, трішки я пам`ятаю, мені тоді було 2 чи 3 роки. Я на нього дуже сильно ображаюсь, що він обіжає маму. Тоді я його любила, як мені було 4 роки. Він почав судитися, і я стала до нього погано відноситись. Мені маму жалко, як маму обіжають. І сама чула, і мама розповідала. Коли мені було три роки, він мене бросив. Мені мама розповіла, що він сказав, що йому з нами надоїло, він зібрав речі і пішов. А тоді почав судитися. Судитися почав, щоб мене забрати. Він же мене хоче забрати без мами».
Щодо побачень з батьком дитина пояснила, що «не хотіла з ним бачитися, але їхала, щоб мама штрафи не платила. Зараз коли він приїжджає нормально з мамою балакає, все нормально. А як з мамою не балакає, тоді неприємно». 

Щодо батька сказала : « Якби не було конфліктів, як людина був би хороший. Він до мене тіпу добре відноситься, не бив. Може, колись кричав, коли я ще маленька була, я не пам`ятаю».

Розповіла, що були з мамою і татом в аквапарку в Полтаві, гарно проводили час. Проживання в Харкові дитина згадує позитивно, пам`ятає відвідування і балетної школи і секції тенісу, з захопленням розповідала як святкувала день народження в 2026 в Харкові, коли були мама, тато вона, ніхто не конфліктував. Їй би хотілось щоб так і було.

Майже при кожній згадці про батька , дитина плаче.

Застосовані судом норми права.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частинами першою та другою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

У пунктах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

У рішенні від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України», заява №31111/04, ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року в справі «Johansen v. Norway»).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, неодноразово констатував порушення Україною своїх зобов`язань, передбачених ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказуючи на наявність системних проблем з виконанням рішень судів щодо забезпечення доступу до дітей.

Судом визначено, що право взаємного спілкування одного з батьків та дитини становить основоположний елемент «сімейного життя» у розумінні статті 8 Конвенції. У справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування стаття 8 Конвенції передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і, за необхідності, «відновлення» сім`ї; обов`язок держави полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів (див. рішення у справі «Ген проти України» від 10 червня 2021 року, «Кацпер Новаковський проти Польщі» від 10 січня 2017 року) .

Адекватність вжитих заходів має оцінюватись оперативністю їхнього виконання, оскільки плин часу може мати непоправні наслідки для відносин між дитиною та тим із батьків, хто з нею не проживає; не можна виключати застосування санкцій у випадку неправомірної поведінки того з батьків, з яким проживають діти (див. рішення у справах «Пріцция проти Угорщини» від 11 червня 2013 року, з подальшими посиланнями; а також «Феррарі проти Румунії» від 28 квітня 2015 року).

Закон України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства»(далі Закон) визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону  кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону ).

У абзацах першому, другому статті 15 Закону  зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно з частин 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У частині першій та другій статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
В частинах 4 та 5 цієї ж статті визначено, що у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 171 дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Відповідно до ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Відповідно до статті 19 СК України що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 травня 2019 року в справі №357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) дійшла висновку, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.

Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року в справі № 562/1686/18 (провадження № 61-16928св20) наголосив, що під час вирішення спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та їх сукупності. Сам факт емоційно напружених відносин між колишнім (фактичним) подружжям та особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини та її право на спілкування з кожним із батьків.

В постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18), вказано, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Питання про заслуховування думки дитини було предметом оцінки апеляційного суду в цій справі, який вірно дійшов до висновку, що з урахуванням встановлених судом обставин справи, ситуації, яка склалась у сім`ї та обстановці у якій перебуває дитина, вона не зможе об`єктивно, незалежно та вільно висловити свою думку.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Мотиви суду.

Оцінка поведінки батьків під час виконання рішення суду та під час судового розгляду справи. 

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що між сторонами існують вкрай конфліктні стосунки. Гострота цього конфлікту протягом судового розгляду не знизилася. При цьому поведінка сторін в цьому конфлікті, як протягом судового розгляду, так і під час здійснення виконавчого провадження, свідчила про незрілість, інфантильність, залежність від думки родичів, а також певний егоїзм та небажання поступитися власними принципами і переконаннями для забезпечення найкращих інтересів дитини. 

З боку ОСОБА_5 в бік ОСОБА_3 лунали звинувачення у меркантильності, намаганні вирішити свої фінансові питання за його рахунок та неповазі до своєї матері, на чому він постійно наголошував як під час судового розгляду, так і під час здійснення виконавчого провадження та при його зверненнях до органу опіки і піклування. 

ОСОБА_3 ображав факт існування у ОСОБА_5 активного сексуального життя, про яке вона постійно повідомляла як суду, так і іншим учасникам справи (останній раз в судових дебатах), а також під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні. Звинувачувала ОСОБА_5 у скупості і ігноруванні потреб дитини. При цьому позивачка залучила до конфлікту свою малолітню дитину, в наслідок чого дитина, не зважаючи на свій вік була вимушена нести тягар відповідальності за емоційний стан матері та захищати її.

Сторони не бажали жодним чином йти на будь-які компроміси у питаннях виконання мирової угоди.

В подальшому протягом судового розгляду справи позиція ОСОБА_5 змінилася на більш зрілу та відповідальну. Він був готовий до компромісів, був готовий до спілкування з дитиною в присутності матері, на що раніше категорично не погоджувався, був готовий співпрацювати в питаннях узгодження побачень з дитиною, спільного відпочинку, в тому числі і на умовах ОСОБА_3 , погоджувався на сімейну терапію з психологом, на участь у процедурах медіації, та на будь-які заходи, які б сприяли встановленню і поновленню його нормальних стосунків з дитиною, які порушились унаслідок відчуження. 

Натомість мати дитини ОСОБА_3 жодних компромісів не допускала.

Щодо ухилення відповідачки від виконання рішення суду.

З змісту дослідженої ухвали Недригайлівського районного суду від 26 лютого 2021 року ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_5 ,  третя особа: Служба у справах дітей Недригайлівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та просила визначити місце місця проживання дитини ОСОБА_19 разом з її матір`ю та стягнути аліменти з ОСОБА_26 на її утримання.

Під час підготовчого судового засідання сторони самостійно врегулювали цей спір на підставі взаємних поступок шляхом укладення мирової угоди та подання її на затвердження суду. В п. 13 цієї угоди було заначено, що сторони однаково розуміють значення і умови цієї мирової угоди та її правові наслідки, волевиявлення сторін є вільним і відповідає їх внутрішній волі. Сторони підтвердили, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди. Наслідки цієї мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі. 

Отже сторони добровільно врегулювали спір з приводу місця проживання дитини та стягнення аліментів. При цьому відповідачка цілком усвідомлювала свій обов`язок щодо виконання пункту 8 вказаної мирової угоди, а саме надавати можливість ОСОБА_67 спілкуватися та брати участь у вихованні ОСОБА_19 без обмежень з її боку та інших осіб.

В подальшому відповідачка ОСОБА_3 неодноразово пояснювала, що текст цієї мирової угоди був складений саме ОСОБА_5 , така редакція угоди її не влаштовувала, вона не мала можливості на неї вплинути. Зазначене спростовується тим, що в цій справі вона користувалася правою допомогою та мала представника. Крім того, мала можливість внести свої пропозиції до угоди, змінити її або взагалі відмовитися від її укладання. Той факт, що відповідачка уклала цю мирову угоду, підтверджує, що вона цілком усвідомлювала її наслідки для себе та обов`язок її виконувати.

Також суд вважає, що оскільки у вирішенні спору про місце проживання дитини сторони відповідачка добровільно погодилася на вирішення спору саме таким шляхом, то сам факт невиконання нею угоди в 2022 році, яка змусила позивача ОСОБА_5 звернутися до суду з заявою про видачу виконавчого листа на її виконання, а потім з заявою про відкриття виконавчого провадження, підтверджує той факт, що відповідач ОСОБА_3 ухилилася від виконання рішення суду. 

В подальшому, як з досліджених судом доказів, вбачається, що мирова угода певний час за згодою з позивачкою виконувалась, але в подальшому ОСОБА_3 перестала надавати ОСОБА_5 можливість бачитися з дитиною ОСОБА_7 як у межах виконавчого провадження, так і поза ним.

Судом не встановлено жодних поважних та об`єктивних обставин, які б перешкоджали відповідачці ОСОБА_3 виконувати вказану угоду, як добровільно, так і в процесі здійснення виконавчого провадження № НОМЕР_5 . 

Доказів неможливості виконання п. 8 мирової угоди, наприклад перебування дитини за межами селища Недригайлів, хвороби дитини, яка б унеможливлювала її відвідування (з належним підтвердженням лікаря), доказів поведінка батька, яка б становила загрозу життю чи здоров`ю дитини суду не надано та протягом судового розгляду такі докази не здобуто.

Суд зауважує, що зі свого боку, зважаючи на військовий стан в Україні, позивач в цілях безпеки дитини, не вимагав повернення її до міста Харків за умовами мирової угоди та не звертався з вимогою про примусове виконання в цій частині. Як він пояснював в судовому засіданні, йому було достатнього мати можливість бачитися з дитиною в селищі Недригайлів, не зважаючи на віддаленість його місця проживання.

Посилання відповідачки на те, що вона не виконувала цю мирову угоду спочатку у зв`язку з тим, що державний виконавець вчиняв порушення під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, побачення з дитиною батька в січні 2023 року не відбулися через відсутність встановленого графіку побачень, а також пояснення щодо того, що в подальшому дитина сама відмовлялася від побачень з батьком, суд відхиляє. 

По-перше, відсутність постанови про встановлення графіку побачень ніяким чином не могла перешкодити ОСОБА_3 виконати п.8 мирової угоди, оскільки наявність чи відсутність цієї постанови державного виконавця не впливала на надання можливості побачитися батьку з дитиною, а була пов`язана виключно з вираженням власної волі матері.

Як вбачається з досліджених актів державного виконавця, дитина спочатку вийшла і була готова їхати з батьком, однак через особистий конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мати забрала дитину і не дозволила дитині поїхати з батьком, та не дозволила зробити це батькові наступного дня. 

В подальшому позивачка вчиняла інші дії, які перешкоджали виконанню вказаного рішення, Зокрема в лютому звернулася до Недригайлівського районного суду з позовом до тих же сторін з тими ж вимогами, які були вже вирішені Ухвалою суду від 26.02.2021. Крім того вона також звернулася з заявою про забезпечення цього позову шляхом заборони державному виконавцю вчиняти дії по виконанню п. 8 мирової угоди, внаслідок цього дитина не бачилася з батьком із січня 2023 року по червень 2023 року, що суд також розцінює як ухилення відповідачки ОСОБА_3 від виконання рішення суду.

В цей час, а потім і в подальшому мати здійснила дії спрямовані на відчуження дитини від батька, що підтверджується дослідженнями в судовому засіданні доказами, зокрема висновком експерта, висновком психолога, поясненнями свідків, внаслідок чого дитина без наявних на те причин почала боятися батька та уникати зустрічі з ним. 

При цьому той факт, що позивачкою оскаржені і скасовані постанови державного виконавця про накладення на неї штрафів за невиконання рішення суду, на думку суду, не свідчать про те, що ОСОБА_3 не ухилялася від виконання п.8 мирової угоди, оскільки вони стосуються оцінки судом дій саме державного виконавця, які він вчиняв при виконанні виконавчого провадження.

Суд зауважує, що неналежне виконання своїх посадових обов`язків державним виконавцем в даному випадку ніяк не могло перешкодити матері виконати рішення суду.

Висновки судів про те, що мати не перешкоджала виконанню суду, а дитина сама відмовилася від побачення з батьком, суд не приймає до уваги, оскільки в цей період з боку матері вже розпочалося відчуження батька, і небажання дитини з ним бачитися, враховуючи вік дитина та наслідки відчуження, не зумовлено вільно вираженою волею дитини чи поведінкою батька, а зумовлено саме психологічним тиском на дитину. 

Додатковим підтвердженням, що виконання рішення суду цілковито залежало від волі матері, слугує також те, що батько організовував та був присутній під час святкування Дня народження ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в червні 2023 року м. Суми і дитина не заперечувала проти його присутності, спілкувалася з ним. А вже 16.06.2023 та 23.06.2023 відмовилася від спілкування. З того часу батько і дитина не спілкувалися до червня 2025 року. В подальшому, як вбачається з актів державного виконавця та пояснень свідків ОСОБА_22 мати вплинула на дитину, і та погодилася зустрітися з батьком.

Також під час судового розгляду не встановлено такої поведінки батька, яка б будь яким чином вплинула на небажання дитини спілкуватися з ним, і яку суд міг би оцінити як поважну причину невиконання рішення суду відповідачкою. Ні відповідачка, ні інші допитані в судовому засіданні свідки, включаючи матір відповідачки ОСОБА_17 , не підтверджують, що ОСОБА_5 ображав дитину, чи вчиняв щодо нею насильство у будь які формі, в наслідок чого дитина з власної волі відмовилася від спілкування з ним. Навіть сама дитина у бесіді з психологами та судом не підтверджує таких фактів. Навпаки згадує проживання та відвідини міста Харків з позитивної сторони. 

Таким чином виконання мирової угоди цілком залежало від волі матері, а будь які перешкоди у виконанні нею рішення суду були відсутні.

На підтвердження факту умисного невиконання судового рішення, суд також приймає висновок судової психологічної експертизи, яка встановила наявність в діях ОСОБА_3 та її матері ОСОБА_17 відчуження батька, яке суд розцінює як психологічне насильство щодо дитини ОСОБА_19 .

Уперше на феномен відчуження дитиною одного з батьків у процесі конфліктного розлучення звернув увагу дитячий психіатр та судовий експерт Р. Гарднер. У процесі судової практики він помічав значну кількість дітей, які відштовхують одного з батьків, не бажають підтримувати з ним стосунки та вкрай негативно висловлюються на адресу останнього. Р. Гарднер класифікував це явище як синдром та дав йому назву «синдром відчуження одного з батьків» (Parental Alienation Syndrome, PAS) . Цей розлад, на його думку, є результатом комбінації виховання дитини відчужувальним батьком / матір`ю та власного внеску дитини в наклеп на відчуженого батька / матір. Відчуження одного з батьків (далі - ВБ) дослідник В. Бернет визначав як «…психічний стан, за якого дитина (найчастіше дитина, батьки якої роз`їжджаються або розлучаються в умовах значного конфлікту) має міцний союз з одним із батьків (якому віддається перевага, алієнатору) і відхиляє стосунки з іншим (відчуженим (цільовим) батьком / матір`ю) без вагомих підстав». Учений кваліфікував ВБ як психологічне насилля над дитиною. За силою психотравмувального впливу, на думку В. Бернета , ВБ тотожне несподіваній передчасній смерті батька / матері. Для відчуженого батька / матері це схоже на смерть його дитини.

Спираючись на останні дослідження в цій галузі, Дж. Тінка описує рівні глибини батьківського відчуження. Визначення глибини ВБ зумовлюється поведінкою дитини, а не алієнатора (алієнатор - це один із батьків (найчастіше той, з ким залишається жити дитина після розлучення), який навмисно налаштовує дитину проти іншого з батьків - примітка суду).
У клінічній практиці є три рівні глибини ВБ: - легкий ступінь: дитина скаржиться, що вона проводить час із цільовим батьком / матір`ю, але нормально взаємодіє з ним; - середній ступінь: дитина скаржиться на цільового батька / матір і перебуває в опозиції до нього/неї (зокрема, в період спільно проведеного часу); - тяжкий ступінь: дитина відмовляється від спілкування з цільовим батьком / матір`ю і намагається втекти. 
Окреслена неприязна поведінка пояснюється тим, що алієнатор постійно психологічно тисне на дитину, маніпулює нею та викривляє реальність стосовно цільового батька / матері. Це явище науковою спільнотою названо «промивання мізків». Таке тривале збереження ворожої ситуації в сім`ї призводить до посттравматичних стресових розладів, які породжують у дитини дисоціативний феномен (психологічне розщеплення) . На думку Р. Гарднера та низки його послідовників, психологічне розщеплення є психопатологічним симптомом. 
Діти, які не пройшли психологічну реабілітацію наслідків ВБ, у дорослому житті з високою ймовірністю наділені ризиком виникнення межової симптоматики. ОСОБА_58 пояснює розщеплення як психологічний захист, що є передумовою для подальшої дисоціації в дорослому віці: «Витіснення та інші захисти порівняно високого рівня, як-от реактивне утворення, ізоляція, знищення, інтелектуалізація та раціоналізація, оберігають Его від інтрапсихічного конфлікту через витіснення потягу та всіх пов`язаних із ним дій і уявлень від свідомого Его . Розщеплення та інші подібні захисти оберігають Его від конфліктів у вигляді дисоціації, тобто активного поділу всіх переживань, які суперечать одне одному, що стосуються себе чи інших. Коли переважають примітивні захисні механізми, тоді різні стани його активізуються послідовно, один за одним. Якщо ці суперечливі стани Его не перетинаються між собою, то й тривога, пов`язана з ними, не виявляється або перебуває під контролем». Психоаналітик наголошує, що розщеплення виявляється у двох крайнощах суджень клієнта, як-от поділ усіх зовнішніх об`єктів на «абсолютно хороших» або на «абсолютно поганих». Такий поділ можна помітити у судженнях дитини, коли вона вкрай негативно відгукується про цільового (відчуженого) батька та абсолютно позитивно про алієнатора. На думку ОСОБА_60 , психологічне розщеплення - оригінальна та адаптивна стратегія виживання, яка має високу ціну . Під впливом відчужувальної поведінки алієнатора структура психіки дитини поділяється на «Я» (свідому частину), яка підтримується і приймається алієнатором, і частину «не-Я», яка є неусвідомлюваною й несе в собі всю витіснену прихильність дитини до цільового батька та є справжньою сутністю дитячої самості. «Не-Я» дитина несвідомо відчужує як негативну частину себе, як і цільового батька / матері з життя. Таким чином, досягається порушення ідентичності та цілісності психіки, що призводить до відчуття пустоти, одинокості, почуття провини та депресії. Прийняття дитиною позиції алієнатора пояснюється тим, що створений ним психологічний тиск викликає високий рівень тривоги. Ідучи на умови алієнатора, дитина отримує відчуття безпеки лише за умови відмови від цільового батька / матері, до якого теж має прихильність. Отже, дитина стає повним відображенням психологічного світу алієнатора та сприяє цілковитому злиттю з ним, що виявляється як співзалежні стосунки. Таке злиття дає відчуття захищеності та безпеки, однак дитина відмовляється від власної автентичності, від «справжнього Я», що може спричиняти подальші психопатологічні наслідки. (Вісник Львівського університету. Серія психологічні науки. 2021. Випуск 11 «ВІДЧУЖЕННЯ ДИТИНОЮ ОДНОГО З БАТЬКІВ ЯК ПСИХОЛОГІЧНИЙ ФЕНОМЕН» http://psy-visnyk.lnu.lviv.ua/archive/11_2021/21.pdf).

Відчуження одного з батьків є формою психологічного насилля над дитиною. Воно може полягати в необґрунтованих звинуваченнях, що стосовно дитини раніше здійснювалося насилля другим із батьків або в жорстокій та насильницькій поведінці щодо одного з батьків, вселенні дитині відчуття провини, нібито контакт з одним із батьків засмучує другого, нав`язуванні дитині відчуття, що вона перебуває в небезпеці під час відвідування одного з батьків, наданні дитині інформації про позов, необґрунтованих звинуваченнях на адресу баби й діда, а також інших членів сім`ї, у переїзді без попереднього обговорення.
Внаслідок цього дитина може страждати від порушення самоідентифікації та мати психологічні вади і проблеми з розвитком, хибної оцінки реальності, нелогічності когнітивних дій, занадто спрощеної та негнучкої обробки інформації, неточного та викривленого міжособистісного сприйняття, порушення та відмови від міжособистісних стосунків, почуття ненависті до себе, низької або завищеної самооцінки чи манії величі тощо. При цьому психологічні травми, отримані через таке насилля, можуть зберігатися в дорослому житті. (Філіп Маркус, лекція «Відчуження батьків = психологічне насильство над дітьми».(https://supreme.court.gov.ua/supreme/pres-centr/news/1058503/).

Як вбачається з змісту висновку експерта, експертом під час дослідження серед іншого, встановлено таку сукупність ознак яка дозволяє стверджувати про відчуження ОСОБА_5 у його доньки ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_1 з боку ОСОБА_3 і ОСОБА_17 .

Зокрема під час дослідження встановлено, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 категорично відмовляється зустрічатися з батьком: перші прояви такої поведінки, згідно розповіді ОСОБА_5 , з`явилися 20.09.2022, вони мали місце 13.10.2022 (на початку зустрічі), після періоду, упродовж якого діяла ухвала Недригайлівського районного суду Сумської області про забезпечення позову - з березня по кінець травня 2023 року поглибилися, на 2024 рік - розвинулися до категоричної відмови дитини спілкуватися з батьком, страху перед ним. 

Зміст розповіді ОСОБА_5 , яким не суперечать розповіді ОСОБА_3 і ОСОБА_17 , відповідає інформації, викладеній у висновку психолога від 04.06.2024 за результатами опитування дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, вміст папок «ОСОБА_68 2017» «ОСОБА_68 2018» «ОСОБА_68 2019» «ОСОБА_68 2020» «ОСОБА_68 2021» «ОСОБА_68 2022» «ОСОБА_68 на даче» - указують на те, що між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 існував близький емоційний зв`язок. 

Ні дорослі підекспертні, ні ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 не указують на випадки фізичного насилля чи крику ОСОБА_5 по відношенню до доньки, відсутні такі відомості і в наданих документах. Як слідує з розповідей усіх підекспертних, ОСОБА_5 приїжджав до Недригайлова для спілкування з донькою, класовод ОСОБА_46 указує, що батько дівчинки приходив у ліцей, цікавився успіхами доньки, запитував щодо потреб дитини, є учасником батьківського чату, тобто, відсутні прояви жорстокого ставлення чи грубого невиконання батьківських обов`язків з боку ОСОБА_5 . 

ОСОБА_3 висловлюється негативно щодо ОСОБА_5 :визнаючи його високі професійні якості, описує ряд його негативних рис, які проявлялися від періоду початку їх стосунків і існують дотепер, зокрема, заявляє про його в насильстві щодо неї, яке лишається непоміченим оточуючими. ОСОБА_3 а також її матір ОСОБА_17 висловлюються негативно щодо ОСОБА_5 в присутності дитини (див. відеозапис нагрудної камери), зокрема, і в ході взаємодії з експертом. 

ОСОБА_3 допускає говорити неправду доньці - див. висновок психолога від 04.06.2024 за результатами опитування дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, з якого слідує, що перед опитуванням матір сказала дитині, що вони їдуть до стоматолога. Як слідує з експертної бесіди з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитину попереджали про певні питання (зокрема, вона ініціативно, без запитань і всупереч зміни теми експертом, розказала про сказане бабою ОСОБА_62 щодо народження нею онуки і необхідності вбити ОСОБА_3 )., що вказує на маніпулятивний вплив на дитину. 4.2 ОСОБА_5 символічно усувають з життя дитини (відмова передавати подарунки, далі - нищення, віддавання подарунків, недбале до них відношення). 

ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 категорично відмовляється спілкуватися з батьком, виявляє щодо нього страх, негативістські реакції, реакції відмови, грубі відповіді. ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 використовує слова «бросив», «мучає», «пише заяви», тощо, які вживають дорослі, зокерма, її матір і бабуся ОСОБА_63 ІНФОРМАЦІЯ_1 не дякує батькові за подарунки, заявляє про їх непотрібність.

Те, що переконання ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що її батько її кинув, коли їй було два роки, сформоване на власному досвіді, практично неможливе (звернення дитини до матері для уточнення слів батька, коли той уходив, тому підтвердження), твердження про те, що ОСОБА_5 ; переконання дитини в тому, що батько до неї не приїжджає, не відповідає дійсності, але співвідносне з твердженням ОСОБА_17 про те, що два роки розлуки, це достатній час, щоб дитина «забула» батька; острахи ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що в подарунках від батька може бути отрута чи вибухівка, що він може її украсти - нераціональні, не засновані на досвіді. Тобто, в безпосередньому досвіді дитини немає фактів, які б сформували її негативне ставлення до батька. При цьому ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 не говорить, що її навчила мама чи бабуся (неможливо виключити «феномен незалежного мислителя»). Негативістські реакції, страхи ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_1 стосуються лише її батька, а також його матір (феномен розповсюдження відчуження на все оточення відчужуваного родича. 

З бесіди експерта з дитиною, вбачається, що вона не бажала говорити про тата, не бажала називати його татом, висловлювалась щодо нього і негативній формі. «Не папа, дядя. Ну, він з нами не живе, він не папа уже. Ну, того що він мене бросив, коли мені ще двох годіков, ще трьох не було, можна сказать, два с половиной. Ну приїжджав, а потом начав заяави на маму писать, а тоді все і началось. Ну я все одно ж за маму переживаю»

Суд вважає, що висновок експерта максимально детальний та повний, експерт детально описала і оцінила всі надані докази, опитала та ґрунтовно описала пояснення учасників надала їм розгорнуту оцінку.

Висновок експерта узгоджується з іншими дослідженими судом доказами, зокрема висновком психолога від 04.06.2024 за результатами проведення 24.05.2024 допиту малолітньої ОСОБА_6 в якості потерпілої під час досудового розслідування кримінального провадження №12024200470000230, поясненнями позивача, відповідача, свідків, які підтвердили, що в дитини ОСОБА_19 був яскраво виражений нічим не спровокований страх перед батьком. А також підтверджується наданими поясненнями дитини в суді, яка фактично повторила всі установки щодо її батька, які їй були навіяні матір`ю та бабою.

ОСОБА_3 вважала наданий висновок судово-психологічної експертизи та висновок психолога таким, що не відповідає обставинам справи. Зокрема під час дослідження висновку експерта в судовому засідання зазначила, що при його проведенні експерт застосовувала методики, які не мала застосувати до психічно здорових людей, під час експертизи поводила себе дивним чином, відображена в тексті експертизи інформація не відповідає дійсності «писала що хотіла». Крім того, на її думку, результати експертизи були визначені ще до її проведення, оскільки, як їй відомо, ОСОБА_5 мав можливістю вплинути на цей висновок через певних людей, що їй стало відомо під час опитування дитини по системі ОСОБА_64 , на які ОСОБА_5 також мав можливість вплинути. При цьому інформацію про цих осіб суду не повідомила, до правоохоронних органів з повідомлення про позапроцесуальний вплив на експерта чи про притягнення експерта до кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок не зверталася. 

Також суд зазначає, що при призначенні судової психологічної експертизи, представник відповідача у відзиві на позов заявив клопотання, у якому просив поставити експерту запитання щодо психологічного стану ОСОБА_19 та її взаємовідносин з матір`ю, бабою, дідом, її сприйняття сім`ї та прихильність дитини до кожного з батьків, тощо ( т.2 а.с.73), яке судом було задоволено. Але у зв`язку з несплатою відповідачкою вартості експертизи, в цій частині вона не була проведена. Також відповідачка ОСОБА_3 не заявляла клопотань про проведення додаткової чи повторної експертиз в цій справі. 

Таким чином суд вважає, під час судового розгляду підтверджено факт умисного невиконання відповідачкою ОСОБА_3 ухвали Недригайлівського районного суду від 26.02.2021 а тому позовні вимоги батька ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню.

При цьому, суд вважає, що той факт, що виконавче провадження за цим рішенням закрите, не свідчить відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи особливості виконання цієї категорії рішень судів, яка вимагає здійснення лише двох побачень, після чого воно має бути завершене, та може бути поновлене невизначену кількість разів, то у випадку продовження протиправних дій відповідачки позивач буде змушений неодноразово повторно звертатися з аналогічними позовами, що створюватиме штучне подвоєння процесу з одного і того ж питання.

Суд цілком свідомий того, що вилучення дитини зі звичного для неї стійкого середовища, та передача її для проживання до батька, якого вона на даний момент не сприймає, може бути травмувальною для дитини. 

Протягом тривалого судового розгляду справи суд закликав сторони до взаємних поступок та компромісів, роз`яснював можливості мирного врегулювання спору, сімейної терапії з психологом, врегулювання конфлікту між батьками за допомогою процедури медіації (зокрема в судовому засіданні від 21.11.2025). 

Однак, відповідачка категорично відкинула будь які варіанти вирішення конфлікту та налагодження відносин з ОСОБА_5 в інтересах спільної дитини. 

Суд щиро сподівався, що відновлення спілкування батька з дитиною в червні 2025 року та закриття виконавчого провадження на виконання пункту 8 мирової угоди сприятиме подоланню наслідків відчуження дитини від батька, які, зокрема, були встановлені висновку судово-психологічної експертизи.

Однак сподівання суду на це не справдилися і в взаємовідносинах дитини і батька нічого не змінилось. Як пояснила дитина в судовому засіданні 17.07.2026, вона боїться батька та не бажає його бачити. Побачення з ним їй не подобаються, але вона їх терпіла ради матері, щоб остання не платила штрафи. Дитина навіть в бесіді з судом намагалася захистити матір від батька, пожертвувати своїми інтересами ради неї і її психологічного благополуччя, в той час коли цю функцію мають виконувати дорослі, щодо дітей, а не навпаки. 

Таким чином, суд приходить до висновку, що залишення дитини у матері, яка продовжує заподіювати шкоду психологічному здоров`ю своєї дитини, і ця шкода з плином часу може бути непоправною, потягне за собою більш тяжкі наслідки, ніж та шкода, яка можливо буде заподіяна передачею дитини батьку на виховання.

При цьому при вирішенні спору не може бути врахована думка дитини про її небажання спілкуватися і проживати з батьком з огляду на вік дитини та її повну залежність від матері та відчуження від батька. 

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 02.02.2022 у справі № 520/21178/18ц, провадження № 61-5968св2 у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

На жаль, в законодавстві України відсутні механізми, які б надавали суду можливість залучати до розгляду спорів щодо дітей психологів чи інші компетентні органи та зобов`язувати сторони до проходження відповідних програм для відновлення стосунків з дитиною відчуженого батька/матері чи налагодження нормальної взаємодії батьків і дітей, які не проживають разом. 

Однак суд вважає, що у випадку примусового виконання такого рішення суду, державний виконавець не позбавлений можливості залучити до цього психолога чи розробити комплексну стратегію примусового виконання такого судового рішення і провести виконання рішення суду таким чином, щоб мінімізувати наслідки цієї дії для дитини. Про можливість розробки державним виконавцем такої стратегії та залучення фахівців заначено зокрема в постанові ВС КЦС у справі № 1309/9120/12 від 08.03.2023. 

З дослідженого висновку судово-психологічної експертизи також встановлено, що батьківські стилі виховання, як ОСОБА_5 так і ОСОБА_3 не є ідеальними для ОСОБА_19 , хоча стратегія ОСОБА_5 виглядає більш ефективною та такою, що відповідає інтересам дитини, за умови що він не буде висловлювати негативних оцінок щодо її матері. Тому суд закликає ОСОБА_5 дотримуватися рекомендацій експерта з цього приводу за для уникнення негативних наслідків для психіки дитини.

Також в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_19 , суд вважає за можливе рекомендувати позивачу забезпечити дитині психологічну реабілітацію для подолання наслідків відчуження батька. 

Крім того, враховуючи, що в Україні введено військовий стан через збройну агресію рф, у зв`язку з чим місце проживання та місце реєстрації позивача може змінюватися з огляду на безпекову ситуацію, суд вважає, що в найкращих інтересах дитини буде визначити місце проживання дитини з батьком без визначення в рішенні суду конкретної адреси місця проживання. Така позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 28 червня 2023 року у справі № 199/2898/22(провадження № 61-6126св23).

Щодо інших досліджених в судовому засіданні доказів, суд зазначає, що і мати і батько можуть забезпечити належні умови для проживання та виховання ОСОБА_19 . Та обставина, що ОСОБА_5 може забезпечити дитині вищій рівень життя ніж мати, до уваги судом не береться, оскільки на вирішення долі дитини в даному спорі більшою мірою вплинули інші фактори, а саме вчинення матір`ю психологічного насильства щодо дитини.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 159 СК України у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 

При цьому, суд зазначає, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

Оскільки судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 умисно ухилялася від виконання рішення суду про участь ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні його доньки ОСОБА_6 , без обмежень з боку її матері ОСОБА_3 та інших осіб та вчинила психологічне насильство щодо малолітньої ОСОБА_19 , позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь і ОСОБА_5 і ОСОБА_19 в цій частині підлягають до часткового задоволення.

Виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 слід стягнути моральну шкоду, заподіяну вчиненням перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_7 в розмірі 5000 гривень та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 як законного представника малолітньої дитини ОСОБА_19 , моральну шкоду, заподіяну дитині вчиненням перешкод у спілкуванні з батьком та вчиненням психологічного насильства у розмірі 10 000 грн.

При цьому суд відхиляє аргументи позивача про заподіяння йому моральної шкоди в наслідок нецільового витрачання аліментів ОСОБА_3 , оскільки це питання вже було предметом судового розгляду та рішенням Недригайлівського районного суду від 21 травня 2024 року у справі №582/712/23, яке набрало законної сили 25.03.2025, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини відмовлено за необґрунтованістю,оскільки судом не встановлено доказів нецільового витрачання коштів відповідачем(т.4 а.с.38-48).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ: 

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей Недригайлівської селищної ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване по АДРЕСА_6 , фактично проживає АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в розмірі 5 000 грн, та моральну шкоду, заподіяну дитині ОСОБА_36 розмірі 10 000 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання : АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване по АДРЕСА_6 , фактично проживає АДРЕСА_2 . 

Суддя : Н. М. Яковенко