Суддя Паляничко Д. Г. 
Справа № 644/4818/26 
Провадження № 2-др/644/66/26 
19.08.2026 

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
(додаткове)

 
19 серпня 2026 року        м. Харків

 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі: 
 
головуючої судді – Паляничко Д.Г., 
 
за участю секретаря судового засідання – Кандиби О.О.,
 
одноособово, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 приміщення Індустріального районного суду м. Харкова заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Сарани А.А. про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 05.12.2024-100002442 від 05.12.2024,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2026 за вх. № 31510 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Споживчий центр» - Сарани Артура Олександровича, який діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 15.05.2026, надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, за яким позивач просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати за надання ТОВ «Споживчий центр» професійної правничої допомоги адвоката у сумі 6 000 грн 00 коп, з долученням доказів на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, в порядку ст. 141 ЦПК України та доказів направлення заяви з додатками відповідачці.
Враховуючи зазначене, представник ТОВ «Споживчий центр», керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 грн.
Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 23.07.2026 справа № 644/4818/26 передана на розгляд судді Паляничко Д.Г.
 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому він просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. 
 
Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачці ОСОБА_1 про виклик в судове засідання призначене на 03.08.2026, 19.08.2026 надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з інформацією зазначеною у відповіді ЄДДР. 
Рекомендовані повідомлення про виклик ОСОБА_1 на 03.08.2026, 19.08.2026 повернулися до суду, як неотримані відповідачкою із зазначенням у довідці про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням згідно вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України.
Отже, враховуючи вказане вище, відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибула до суду без поважних причин, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. 
За приписами ч. 3 ст. 270 ЦПК додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи те, що присутність сторін у судовому засідання не є обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача судових витрат за надання ТОВ «Споживчий центр» професійної правничої допомоги адвоката за відсутності сторін.
Судом досліджено заяву представника позивача, додані на підтвердження викладених у заяві обставин докази, проаналізовано матеріали цивільної справи, досліджено та оцінено докази як кожний окремо, так у їх сукупності та встановлено. 
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 17.07.2026 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 05.12.2024-100002442 від 05.12.2024 у сумі 12 400 (дванадцять тисяч чотириста) грн 00 коп, з яких: тіло кредиту – 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп; проценти – 5 600 (п`ять тисяч шістсот) грн 00 коп; комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 800 (вісімсот) грн 0 коп; неустойки – 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп та судовий збір у розмірі, що становить 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.
 
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009.
Згідно з ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № (надалі за текстом – Закон № 5076-VI).
Статтями 26, 27 Закону № 5076-VI  передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У постанові Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 регламентовано, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).
Суд бере до уваги, що між ТОВ «Споживчий центр» та Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС» укладено договір № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025, та у зв`язку із продовженням співпраці Сторони уклали додаткову угоду № 6 до Договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025.
Згідно звіту про виконану роботу відповідно до Договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025 по клієнту ОСОБА_1 від 16.07.2026 вбачається, що з умови відсутності письмових заперечень Замовника до Звіту є Актом виконаних робіт (наданих послуг) стосовно Клієнта зазначеного у Звіті. Заразом, згідно Звіту судом установлено, що Виконавцем надано Замовнику за його запитом послуги у відповідності та на умовах Договору.
Також, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано платіжну інструкцію № СЦ00127308 від 21.07.2026 про сплату наданих послуг правничої допомоги, із призначенням платежу: Оплата за надання правничої допомоги згідно дод.угоди №1 до договору № 01/25-СЦ від 01.04.2025, за позовом до ОСОБА_1 , Без ПДВ. 
Суд зауважує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України), що узгоджується з висвітленою правовою позицією у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22, у якій зазначено, що Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: «40. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства».
З урахуванням наведено, враховуючи відсутність клопотання ОСОБА_1 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, враховуючи положення статті 137 ЦПК України та принцип змагальності цивільного судочинства, суд дійшов висновку, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» судових витрат на професійну правничу допомогу, надану ТОВ «Споживчий центр» АО «ЛЕКС ВЕРІТАС», на підставі договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги, протягом розгляду справи судом першої інстанції у сумі 6 000,00 грн. 
Заразом, Верховний Суд зазначає, що нормами ЦПК України не передбачено ухвалення додаткового заочного рішення, так як при ухваленні додаткового рішення суду відсутня така обов`язкова умова як для заочного рішення, а саме належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання (п.1 ч. 1 ст.280 ЦПК України). Так, у ч. 4 ст.270 ЦПК України закріплено, що, ухвалюючи додаткове рішення, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Тому повідомлення і явка відповідача у цьому випадку не є обов`язковою. Отже, нормами ЦПК України не передбачено ухвалення додаткового заочного рішення, саме такий правовий висновок зробив 18.10.2023 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 947/32389/21, провадження № 61-7981 св 23 (ЄДРСРУ № 114259093), в межах дослідження питання щодо процесуальної неможливості ухвалення додаткового заочного рішення.
Отже, на підставі викладеного вище, керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ: 

Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Сарани А.А. про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 05.12.2024-100002442 від 05.12.2024, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати за надання ТОВ «Споживчий центр» професійної правничої допомоги у сумі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп. 
Додаткове рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/.

Суддя   Д.Г. Паляничко