справа № 274/2085/26
провадження № 2/0274/2042/26

Рішення
Іменем України 
07.07.2026 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого – судді Вдовиченко Т.М., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

в с т а н о в и в :

Представник позивача Шестопал К.С. звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з відповідачки на користь ТзОВ "Укр кредит фінанс" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1216-7415 від 03.06.2023 року в розмірі 30560,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.06.2023 року між ТОВ "Укр кредит фінанс" та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1216-7415. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб в розмірі 10000,00 грн. Строк кредитування на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів. 
Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачці кредитні кошти, відповідно до умов кредитного договору.
Відповідачка порушила умови кредитного договору і не повернула кредит в повному обсязі.  Станом на 06.02.2026 загальний розмір заборгованості становить 34240,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 2260,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 31980,00 грн. Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 3680,00 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 30560,00 гривень.   Враховуючи вищезазначене, просить суд стягнути з відповідачки не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 2260,00 грн, прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 28300,00 грн, що разом становить 30560,00 грн.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.03.2026 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін (а.с.66).
25.05.226 від представника відповідачки - адвоката Антонюк О.М. надійшов до суду відзив на позовну заяву, де остання просила відмовити у задоволенні позовної заяви. Вказала, що з матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження факту перерахування коштів та отримання їх відповідачкою згідно вказаного кредитного договору позивачем суду надано не було. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Проте позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були виконані умови договорів, а саме перераховані грошові кошти відповідачці в розмірах, що передбачені договорами, а відповідачка ці кошти отримала. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Разом з тим, наявні в матеріалах справи квитанції не містять інформації про те, що грошові кошти перераховані саме відповідачці на банківську картку, яка належить саме їй. Відтак, позивачем не доведено як факту отримання відповідачкою кредиту за спірним договором, розміру такого кредиту, а також наявності заборгованості перед позивачем.  Щодо нарахування відсотків зазначених у позовній заяві, вважає, що розмір процентів (близько 30 000 грн при простроченій сумі за кредитом близько 2 000 грн) є явно неспівмірним та таким, що суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений розмір нарахувань має ознаки штрафної санкції, а не плати за користування кредитом. Також вказує, що згідно історії платежів за договором №1216-7415 від 03.06.2026 року відповідачкою було здійснено платежі на суму 19 440 грн., що підтверджується витягом з додатку із зазначенням сум і даних договору. І звернення з таким позовом до суду є зловживання правом та недобросовісністю кредитора із неспівмірністю сум стягнення, тому вважає, що відсутні підстави у задоволенні позову. 
Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.06.2023 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № №1216-7415 (а.с.29-34).
Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом із Правилами відкриття кредитної лінії, затвердженими 11.04.2023 року (далі - Правила) ( складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник була попередньо ознайомлена; у відповідності до норм частини першої статті 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію» ( а.с.35-44).
Згідно п. 2.2. договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит в розмірі 10000,00 гривень (пункт 4.1 кредитного договору).
Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (п.4.9 кредитного договору).
Дата повернення кредиту - 28.03.2024 року.
Згідно з п. 4.6. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом.
Згідно з п. 4.4. кредитного договору базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту, закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду.
Згідно з п. 8.5. кредитного договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування, визначеного п. 4.7. даного договору.
Невід`ємною частиною кредитного договору №1216-7415 від 03.06.2023 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) та Паспорт споживчого кредиту (а.с.11-14).
На виконання умов договору, 03.06.2023 кредитодавець здійснив перерахування коштів відповідачці у розмірі 10000,00 гривень на платіжний засіб №444111*47, що підтверджується квитанцією №2322437835 від 03.06.2023 та довідкою ТОВ "Укр кредит фінанс" про перерахування суми кредиту через систему платежів LiqPay (а.с.15 - 16).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №1216-7415 від 03.06.2023 станом на 06.02.2026 заборгованість ОСОБА_1 складає 34240,00 грн., що складається з: простроченої заборгованості за кредитом - 2260,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 31980,00 грн. (а.с.17-28).
Із розрахунку заборгованості вбачається, що на виконання умов кредитного договору відповідачкою сплачено 19440,00 грн.
Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 3680,00 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 30560,00 гривень. Враховуючи вищезазначене, просить суд стягнути з відповідачки не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом - 2260,00 грн, прострочену заборгованість за нарахованими процентами - 28300,00 грн, що разом становить 30560,00 грн. 
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі № 161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.
На підтвердження видачі кредитних коштів позивачем надано до суду довідку про перерахування коштів та квитанцію.
З наданої позивачем довідки про перерахування суми кредиту №1216-7415 від 03.06.2023 вбачається видача коштів: 03.06.2023 року у розмірі 10000,00 грн, платіж № 2322437835 через платіжну систему LiqPay на картку № НОМЕР_1 .
Як вбачається з договору про відкриття кредитної лінії №1216-7415 від 03.06.2023 року, картка з номером № НОМЕР_2 вказана відповідачкою ОСОБА_1 для зарахування кредитних коштів.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Укр кредит фінанс» надало належні і допустимі докази укладення із ОСОБА_1 договору про відкриття кредитної лінії №1216-7415 від 03.06.2023 року та отримання позичальником кредитних коштів у сумі 10000 грн.
При цьому відповідачкою не спростовано ані належності їй вказаного банківського рахунку, ані факту зарахування на нього грошових коштів у вказаних сумах.
Відповідно до пункту 10 постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ НОМЕР_2 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).
Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, доводи відповідачки про відсутність доказів того, що грошові кошти перераховані на банківську картку, яка належить саме їй та відсутність відомостей щодо повного номеру банківської картки не заслуговують на увагу, оскільки надані позивачем (що зазначені вище) докази у суду не викликають сумніви, і є достатніми та належними.
При цьому відповідачкою не спростовано факт надання нею всіх особистих ідентифікуючих даних, її платіжної картки, без надання яких і відповідного підтвердження, відповідний кредит не міг бути наданий.
Пунктом 3.5 договору №1216-7415 від 03.06.2023 року передбачено, що до укладення договору здійснюється дистанційна ідентифікація та верифікація позичальника.
Доказів того, що вказаний договір був укладений шахрайським шляхом чи персональні дані відповідачки були використані товариством для укладення кредитного договору від її імені, суду не надано.
Укладений між сторонами кредитний договір №1216-7415 від 03.06.2023 року в установленому законом порядку судом недійсним не визнавався.
Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Окрім того, позичальник відповідно до п. 6.9 Договору мала право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від нього без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, проте, наданим правом не скористався.
Враховуючи вищевикладене, суду доведено факт наявності кредитних правовідносин між сторонами та факт отримання позичальником кредитних коштів.
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Відповідачка з умовами договору була ознайомлена, про що свідчить її електронний підпис (шляхом введення одноразового ідентифікатора) у договорі про відкриття кредитної лінії №1216-7415 від 03.06.2023 року та додатках до нього: таблиці обчислення кредиту, графіки платежів, які містять усі умови кредитування, отримала кредит у вказаному розмірі, однак умови договору не виконала і не погасила борг, що вбачається із наявного розрахунку заборгованості.
За розрахунком позивача, станом на 06.02.2026 загальний розмір заборгованості становить 30560,00 грн, з яких: 2260,00 грн - прострочена заборгованість кредитом, 28300,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 гривень , який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Керуючись ст. 12-13,7 6-81,89, 141,265-268,274-275,279,354ЦПК України, суд 

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити . 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки 26, офіс 407) заборгованість за кредитним договором №1216-7415 від 03.06.2023 в розмірі 30560,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом 2260,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 28300,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки 26, офіс 407) 2662,40 грн судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст рішення виготовлено 07 липня 2026 року 

Суддя: Т.М. Вдовиченко