Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1116/26
Провадження № 2-др/945/8/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2026 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Павленко І.В.,
за участю секретаря судових засідань Сербиної К.Ю.,
розглянувши в письмовому провадженні, без повідомлення (виклику) сторін, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибко Ірини В`ячеславівни про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2026 року представник позивача адвокат Цибко Ірина В`ячеславівна, через систему «Електронний суд», подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 гривень.
Заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2026 року в справі № 945/1116/26 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволені, а шлюб, зареєстрований Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 11 червня 2022 року складено відповідний актовий запис № 680 - розірвано, при цьому, не вирішено питання про розподіл судових витрат на надання позивачу професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 12 000,00 гривень, що зазначалися у позовній заяві, на виконання вимог ст. 137 та 175 ЦПК України.
У зв`язку з викладеним, представник позивача просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 гривень.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2026 року заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибко Ірини В`ячеславівни про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу прийнято до розгляду; розгляд заяви, керуючись ч. 3 ст. 270 ЦПК України, вирішено провести протягом десяти днів з дня надходження заяви без повідомлення учасників справи.
Будь-яких заяв, відзивів, заперечень тощо відповідачем до суду не надходило (станом на день розгляду заяви).
Суд, дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення, врахувавши позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 липня 2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 11 червня 2022 року складено відповідний актовий запис № 680 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331 гривень 20 копійок.
Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частинами 1, 2 ст. 15 ЦПК України визначено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі-Закон).
Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст. 1 Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу, в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У мотивувальній частині позовної заяви представник позивача адвокат Цибко Ірина В`ячеславівна повідомила про те, що докази підтвердження судових витрат на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення Миколаївським районним судом Миколаївської області.
Водночас розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.
Як встановлено судом під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, задля доведення розміру витрат на професійну правничу допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивача додано копії: 1) договору про надання правничої допомоги від 11.05.2026 № RLC-0222, укладеного між АО «РЕЛАЄНС» та ОСОБА_1 ; 2) додаткової угоди від 18.05.2026 № 18/05 до Договору про надання правничої допомоги від 11.05.2026 № RLC-0222; 3) акту наданої правничої допомоги від 14.07.2026 № 14/07; 4) ордеру серії ВЕ № 1185282 від 12.05.2026 року, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги № RLC-0222 від 11.05.2026 року; 5) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК № 002073 від 15.10.2025 року.
Відповідно до копії договору про надання правничої допомоги від 11.05.2026 № RLC-0222, що укладений між керуючим партнером АО «РЕЛАЄНС» Слободянюк Дмитром Сергійовичем та Буримою Ілоною Володимирівною (далі - Договір), суд встановив, що предметом договору є, зокрема те, що означене об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.
Пунктом 2.1. Договору визначено, що об`єднання зобов`язується: надавати передбачену розділом 1 цього Договору правничу допомогу у порядку та на умовах, передбачених цим Договором; інформувати Клієнта про хід надання правничої допомоги і своєчасно відповідати на запити Клієнта про стан його справ, подавати інформацію Клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення відносно подальшого надання правничої допомоги; передавати Клієнту документи, які містять інформацію про юридичні факти (рішення, ухвали, постанови, кореспонденцію, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, що надходять на ім`я Клієнта та/або безпосередньо стосуються його). 
Пунктами 3.1.-3.3. Договору обумовлено, що гонорар - передбачена цим Договором винагорода за надану об`єднанням правничу допомогу. Вартість кожного виду правничої допомоги визначається в додатку, який є невід`ємною частиною цього договору. Гонорар сплачується клієнтом готівкою або шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України (в гривні) в розмірі та за реквізитами, зазначеними рахунку-фактурі, виставленому об`єднанням, протягом 2 (двох) банківських днів з дати його отримання. Сторони підписують акт наданої правничої допомоги, який свідчить про обсяг фактично наданої правничої допомоги, який є невід`ємною частиною цього договору. Зміст Акта наданої правничої допомоги не може суперечити інформації, що зазначена у рахунку-фактурі. 
Додатковою угодою від 18.05.2026 № 18/05 до Договору про надання правничої допомоги від 11.05.2026 передбачений наступний перелік послуг: опрацювання нормативної бази, аналіз актуальної судової практики; підготовка та подання необхідних процесуальних документів (позовна клопотання, інші необхідні процесуальні документи у справі); участь в судових засіданнях в суді першої інстанції; надання консультацій Клієнту по справі; інші послуги (роботи), що необхідні для супроводження справи клієнта. Пунктом 3 Додаткової угоди передбачено, що сторони погодили, що оплата послуг АО «РЕЛАЄНС» здійснюється клієнтом протягом 30 днів з моменту ухвалення судового рішення по справі. 
Із копії акта наданої правничої допомоги № 14/07 від 14.07.2026 року, складеного на підставі договору від 11.05.2026 № RLC-0222, зокрема п. 3, слідує, що загальна сума фіксованого розміру вартості послуг складає 12 000,00 гривень.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Суд, проаналізувавши документи, додані представником позивача до заяви, дійшов висновку, що вони не підтверджують факту надання адвокатом Цибко Іриною В`ячеславівною правової допомоги у зв`язку з розглядом Миколаївським районним судом Миколаївської області цивільної справи № 945/1116/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, а лише вказують на те, що між АО «РЕЛАЄНС» в особі керуючого партнера Слободянюк Дмитра Сергійовича та позивачем ОСОБА_1 існують договірні відносини щодо надання клієнту правничої допомоги.
Так, з копії Додаткової угоди № 18/05 від 18.05.2026 року до Договору про надання правничої допомоги від 11.05.2026, слідує, що його сторони (керуючий партнер АО «РЕЛАЄНС» Слободянюк Дмитро Сергійович та Бурима Ілона Володимирівна) погодили, що сума (розмір) витрат клієнта на професійну правничу допомогу у Миколаївському районного суді Миколаївської області під час розгляду позовної заяви про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії по справі № 945/1116/26, складатиме 12 000,00 гривень, виходячи із погодженого ними фіксованого гонорару за надання послуг правничої допомоги у даній справі в суді першої інстанції (п. 1 Додаткової угоди).
Пунктом 3 Додаткової угоди передбачено, що сторони погодили, що оплата послуг АО «РЕЛАЄНС» здійснюється клієнтом протягом 30 днів з моменту ухвалення судового рішення по справі. 
Крім того, відповідно до копії акта наданої правничої допомоги № 14/07 від 14.07.2026 року, складеного на підставі вказаного вище договору, сторони погодили, що сума (розмір) витрат клієнта на професійну правничу допомогу у Миколаївському районного суді Миколаївської області під час розгляду позовної заяви про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії по справі № 945/1116/26, складатиме 12 000,00 гривень, виходячи із погодженого ними фіксованого гонорару за надання послуг правничої допомоги у даній справі в суді першої інстанції. Загальна сума фіксованого розміру вартості послуг складає 12 000,00 гривень (п. 1, 3 Акта).
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» , адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту.
Стороною договору про надання правничої допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правничої допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання.
Тож, у тексті як Договору, так і Акта відсутні будь-які посилання на те, що правова допомога надавалась саме адвокатом Цибко Іриною В`ячеславівною у цивільній справі № 945/1116/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Крім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано статуту АО «РЕЛАЄНС».
Інших доказів, які б свідчили про пов`язаність Договору і Акту, а відповідно й сплаченого позивачем гонорару за цією справою, суду не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу в цій справі в сумі 12 000,00 гривень. При цьому, слід наголосити, що не можуть бути покладені на відповідача витрати на правову допомогу, надані в інших судових справах або за представлення інтересів особи в інших органах, організаціях та установах, що не пов`язані з розглядом справи № 945/1116/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Аналогічний висновок щодо застосування положень ст. 141 ЦПК України викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 року у справі № 227/2301/21 (провадження № 14-37цс24), що застосовується судом з метою виконання положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України. 
Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибко Ірини В`ячеславівни про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 гривень в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у зв`язку з недоведеністю їх понесення саме у цій справі.
Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. 133, 134, 137, 141, 246, 265, 270, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибко Ірини В`ячеславівни про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн в цивільній справі № 945/1116/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне додаткове рішення складене 21 липня 2026 року.

Суддя І.В. Павленко