Справа №442/3437/26 
Провадження №2/442/1692/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючого – судді Коваля Р.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», інтереси якого представляє Романенко М.Е., звернулось до суду з позовом ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з неї заборгованість за Договором позики № 492854 від 17.07.2024 у розмірі 11949 грн та стягнути судові витрати.
Свої вимоги мотивує тим, що 17.07.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_2 укладено договір позики № 492854.
За цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, для придбання товарів та/або робіт та/або послуг (на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики.
ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Договору позики № 492854 від 17.07.2024, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному вебсайті Позикодавця.
У відповідності до умов договору позики, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договору позики.
Відповідач уклав Договір позики № 492854 від 17.07.2024 із ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та Відповідачу передані грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, у розмірі 3500 грн.
Відповідачем не виконані належним чином взяті зобов`язання за договором позики.
9.11.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до чинного законодавства України, укладений Договір факторингу №29112024.
Згідно даного Договору факторингу 29.11.2024 року відбулося відступлення права вимоги за договором позики № 492854 від 17.07.2024.
Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, що становить 11949 грн, із яких: сума заборгованості за основною сумою боргу становить 3500 грн; сума заборгованості за відсотками становить 1449 грн; сума заборгованості по комісії становить 0 грн; сума заборгованості по штрафних санкціях становить 7000 грн.
Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Крім того, відповідачу ухвала була направлена за встановленою судом адресою місця реєстрації. 
24.06.2026 через систему «Електронний суд» представник відповідача-адвокат Петришак А.Я-подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивач неправомірно застосував відсоткову ставку 1.38 замість 1%. Крім того, незаконно вимагає стягнення пені в розмірі 7000 грн, а також вважає необгрунтованим стягнення розміру правової допомоги у сумі 6 000 грн. Крім того, позивач надає копію свідоцтва про шлюб, з якого видно, що 07.07.2024 ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 17.07.2024 між ТзОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір позики №492854, відповідно до умов якого загальний розмір наданого кредиту складає 3500 грн, строк, на який надається Кредит, складає 30 днів. Процентна ставка за Кредитом становить 1.38 % та діє протягом строку договору, визначеного пп.2.2 п.2 договору. Дата повернення позики - 16.08.2024, проценти за понадстрокове користування кредитом 3 %, пеня - 3%. Відповідно до п.5.1 даного договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що:Позичальник ознайомився на сайті https://monto.com.ua/informaciya з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, у тому числі з інформацією, що передбачена ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», та нормативно-правовими актами Національного банку України.
Вказаний договір, а також, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит ОСОБА_2 підписала за допомогою одноразового ідентифікатора FPh711.
Відповідно до копії платіжної інструкції 16df5c8f-cd37-4746-911f-0ad6977ab382 ОСОБА_4 на карту НОМЕР_1 зараховано 3500 грн 17.07.2024.
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 07.07.2024, актовий запис №1161 ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 628, 629 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень частин 1, 3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України „Про електронну комерцію).
У пункті 5 статті 3 Закону України „Про електронну комерцію зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Таким чином, судом встановлено, що сторонами укладено електронний договір про надання кредиту.
29.11.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42827134) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746) укладений Договір факторингу №29112024.
Відповідно до витягу із додатку до Договору факторингу №29112024 від 29.11.2024 ТОВ ««ДІДЖИ ФІНАНС»» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 11949 грн, з яких 3500 грн - залишок по тілу кредиту, 1449 грн - залишок по відсотках, заборгованість по пені 7000 грн.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, позивач правомірно набув право вимоги до відповідача.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З матеріалів справи видно, що відповідач свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені договором щодо повернення суми позики та процентів не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. 
Відповідачем ОСОБА_2 фактично отримані та використані кредитні кошти ні на користь первісного кредитора, ні на користь позивача не повернула, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3500 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за відсотками у розмірі 1449 грн, суд виходить з наступного.
Позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом. Із розрахунку заборгованості, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося в період з 17.07.2024 по 15.08.2024 (первісним кредитором).
Водночас суд не погоджується з розміром нарахованих відсотків, які підлягають стягненню з відповідача.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками, виходячи з процентної відсоткової ставки 1,38%, а проте ні первісним кредитором, ні позивачем не враховані положення законодавства.
Підпунктом 6 пункту 5 Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Отже, за договорами споживчого кредиту максимальний розмір денної процентної ставки законодавчо обмежений і не може перевищувати 1%.
Договір позики № 492854 укладений між сторонами 17.07.2024 на 30 днів.
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, п. 2.3 договору позики №492854 від 17.07.2024, укладеного між первісним кредитором ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та відповідачем щодо встановлення стандартної та денної процентних ставок у розмірі 1,38%, з врахуванням положень ч. 5 ст. 12, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемним.
У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Отже, заборгованість відповідача ОСОБА_2 по несплачених відсотках за договором позики №492854 від 17.07.2024, у період з 17.07.2024 по 15.08.2024 становить 1050 грн (3500,00 грн*1%*30 днів).
Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 7000 грн заборгованості по штрафних санкціях. Однак Указом Президента України № 64/2022 „Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України „Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України і діє по цей час.
Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX „Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ „Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу „Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України є чинними.
Також, Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18.10.2023 у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від 12.02.2025 № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно яких, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Відтак позичальник ОСОБА_2 , звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця відсотків у розмірі 7000 грн за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану.
Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 4550 грн, з яких: 3500 грн розмір заборгованості за тілом кредиту; 1050 грн- розмір заборгованості за відсотками у період з 17.07.2024 по 15.08.2024, а тому позов підлягає задоволенню частково.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат суд зазначає таке.
В обґрунтування розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору №42649746 від 02.02.2026, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №42649746 від 02.02.2026, акт про надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 24.04.2026, відповідно до якого загальна вартість робіт наданих послуг і виконаних робіт становить 6000 грн.
Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 1) частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, відповідач заперечує щодо суми витрат на правову допомогу, вказаний спір належить до категорій малозначних справ, розгляд справи проводився без участі сторін, суд вважає що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає зменшенню до 3 000 грн, що є співмірним за вказаними вище критеріями та необхідними у цій справі.
Крім цього, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1014 грн. 
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість у розмірі 4550 грн, з яких: 3500 грн -розмір заборгованості за тілом кредиту; 1050 грн - розмір заборгованості за відсотками.
Стягнути з з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1014 грн (однієї тисячі чотирнадцять гривень) та 3 000 грн (три тисячі гривень) витрати на правову допомогу . 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», адреса: 07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, код ЄДРПОУ: 42649746.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ).
Повний текст рішення складено 01.09.2026.
Суддя Роман КОВАЛЬ