СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року м. Харків Справа №922/4464/24 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міраков Г.А.
за участю представників:
від боржника – Казимиренко К.В.,
від кредитора ОСОБА_1 – Романченко О.М.,
від кредитора Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» – Малік Т.І.,
розпорядник майна боржника – Кошовський С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» (вх.№1171Х від 25.05.2026) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 за результатом розгляду грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у справі №922/4464/24 (м. Харків, суддя Кононова О.В., повна ухвала складена 27.04.2026) та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.05.2026 за результатами попереднього засідання в частині грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у справі №922/4464/24 (м. Харків, суддя Кононова О.В., повна ухвала складена 15.05.2026)
за заявою ОСОБА_1 , м. Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест», м. Харків,
про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.01.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Альфа-Капітал-Інвест»; визнано вимоги ініціюючого кредитора ОСОБА_1 в сумі 4 672 474,00 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кошовського С.В. та призначено попереднє засідання суду на 31.08.2023. 
15.01.2025 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Альфа-Капітал-Інвест» № 75033 із зазначенням повного найменування боржника, його поштової адреси, банківських реквізитів, найменування та адреси господарського суду, номера справи, відомостей про розпорядника майна, граничний строк подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 задоволено заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вх.№4372 від 18.02.2025) з грошовими вимогами до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» по справі № 922/4464/24. Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника на загальну суму 13 489 237,38 грн., з яких:
1. заборгованість за Кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007 в розмірі 3 407 168, 32 грн. (до яких входять й витрати по сплаті судового збору в сумі 35 055 грн. 85 коп. за подачу позову у справі № 910/5829/19), як такі, що забезпечені заставою майна боржника за Договором іпотеки нежилих приміщень від 01.11.2007, укладеним між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрованим за № 331, а саме: нежитлові приміщення № 1, № 2 (групи приміщень № 101), № 1 (групи приміщень № 102) в літ. А, загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ»;
2. заборгованість за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 укладеним з ОСОБА_2 в розмірі 10 082 069,06 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника за Договором іпотеки від 23.01.2008 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрований в реєстрі за №160, укладених з ОСОБА_2 , а саме: нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері “А”) загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . 
Зобов`язано розпорядника майна окремо внести до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, що є предметом забезпечення:
- нежитлові приміщення № 1, № 2 (групи приміщень № 101), № 1 (групи приміщень № 102) в літ. А, загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ», якими забезпечено вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника за Кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007
- нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері “А”) загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , якими забезпечено вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008. 
Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника у сумі 6 056,00 грн. сплаченого судового збору (1-ша черга задоволення вимог кредиторів). Зобов`язано розпорядника майна включити визнані судом вимоги до реєстру вимог кредиторів у визначеній Кодексом України з процедур банкрутства черговості. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.05.2026 за результатами попереднього засідання визнано наступний розмір грошових вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів:
1. Фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 4 672 474,00 грн (4 576 250,00 грн – основний борг (4-та черга), 24 224,00 судовий збір за звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у даній справі (1-ша черга) та 72 000,00 грн витрати пов`язані із розглядом цієї справи (авансовий платіж згідно ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства (1-ша черга).
2. Фізичної особи - підприємця Сахно Романа Андрійовича до боржника у розмірі 330 000,00 грн. (4-та черга) та 4 844,80 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника (1-ша черга).
3. Фізичної особи - підприємця Бондаренко Ірини Павлівни до боржника у розмірі 360 000,00 грн. (4-та черга) та 4 844,80 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника (1-ша черга).
4. Товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська фірма "Горо Лігал» до боржника у розмірі 1 605 800,05 грн. (4-та черга) та 4 844,80 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника (1-ша черга).
5. Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Голд» до боржника у розмірі 1 976 448,56 грн. (4-та черга) та 4 844,80 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника (1-ша черга).
6. Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробнича будівельна компанія «Нівелір» до боржника у розмірі 2 030 586,89 грн. (4-та черга) та 4 844,80 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника (1-ша черга).
7. Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС – Факторинг» до боржника у розмірі 10 000 000,00 грн. (4-та черга) та 4 844,80 грн. судовий збір, сплачений за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника (1-ша черга).
8. Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника на загальну суму 13 489 237,38 грн., з яких:
1). Заборгованість за Кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007 в розмірі 3 407 168, 32 грн. (до яких входять й витрати по сплаті судового збору в сумі 35 055 грн. 85 коп. за подачу позову у справі № 910/5829/19), як такі, що забезпечені заставою майна боржника за Договором іпотеки нежилих приміщень від 01.11.2007, укладеним між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрованим за № 331, а саме: нежитлові приміщення № 1, № 2 (групи приміщень № 101), № 1 (групи приміщень № 102) в літ. А, загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ТОВ "АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ".
2). Заборгованість за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 укладеним з ОСОБА_2 в розмірі 10 082 069,06 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника за Договором іпотеки від 23.01.2008 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрований в реєстрі за №160, укладених з ОСОБА_2 , а саме: нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері "А") загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язано розпорядника майна окремо внести до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, що є предметом забезпечення:
- нежитлові приміщення № 1, № 2 (групи приміщень № 101), № 1 (групи приміщень № 102) в літ. А, загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ», якими забезпечено вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника за Кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007
- нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері “А”) загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , якими забезпечено вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008.
А також визнано вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника у сумі 6 056,00 грн. сплаченого судового збору (1-ша черга задоволення вимог кредиторів).
Зобов`язано розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги. Належним чином складений та підписаний реєстр вимог кредиторів надати суду у десятиденний строк з дня постановлення ухвали суду.
Зобов`язано розпорядника майна в десятиденний строк з дня постановлення ухвали відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства організувати та провести збори кредиторів та комітету кредиторів, визначивши час та місце проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів. Докази надати суду. Призначено проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів на 28.05.2026. Зобов`язано розпорядника майна провести аналіз фінансово - господарської діяльності боржника та надати його до суду до дати підсумкового засідання. Призначено підсумкове засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанова про визнання його банкрутом і відкрита ліквідаційна процедура, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство або ухвала про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду "16" червня 2026 р. об 13:30 год.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» з вказаними ухвалами суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті судових рішень норм чинного законодавства, просить поновити строк на апеляційне оскарження. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 року про задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» (вх.№4372 від 18.02.2025) з грошовими вимогами до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» скасувати повністю. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 12 травня 2026 року скасувати частково, в частині визнання вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника на загальну суму 13 489 237,38 грн та у сумі 6 056,00 грн. сплаченого судового збору, постановити нову, якою у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» (вх.№4372 від 18.02.2025) з грошовими вимогами до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує про те, що:
- суд першої інстанції безпосередньо встановив, що обидва договори іпотеки (від 01.11.2007 та від 23.01.2008) містять пряму вказівку на підписання та передачу заставної, однак Банк не надав до матеріалів справи ані оригіналу, ані копії заставної, ані доказів видачі її дубліката. Попри це суд дійшов помилкового висновку, що відсутність заставної не спростовує прав кредитора, а її невидача є лише порушенням окремих умов договору.
Такий висновок суду суперечить змісту самих договорів іпотеки, які не лише передбачають видачу заставної, а й прямо засвідчують, що заставну фактично випущено. Крім того, такий висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права щодо правової природи заставної та хибних критеріях оцінки доказів.
Апелянт звертає увагу на те, що за іпотечним договором із умовою про видачу заставної належним кредитором є саме законний власник (держатель) заставної, а право вимоги «слідує за» цінним папером, а не за самим лише договором. При цьому з тексту договору іпотеки від 01.11.2007 (реєстр. № 330) безпосередньо вбачається, що заставну фактично випущено: у договорі зазначено, що «за цим договором випущена заставна серії ПБ № 010035, видана 01 листопада 2007 року». Цей самий факт підтверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, в якому міститься запис про заставну ПБ № 010035 (зареєстровано 01.11.2007). Отже, твердження суду про «невидачу заставної» прямо спростовується матеріалами справи: заставна існує як окремий борговий цінний папір. Відтак, наявність у кредитора оригіналу заставної є обов`язковою умовою підтвердження його прав.
Водночас, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надало оригінал заставної на запит Арбітражного керуючого, що унеможливлює встановлення належного кредитора; ставить під сумнів саме існування права вимоги у Банку; створює ризики порушення прав третьої особи (належного кредитора та власника заставної). 
Арбітражний керуючий в судовому засіданні визнав наявність обґрунтованих сумнівів та звертався до Банку із запитом про надання засвідчених копій заставних та наполягав на необхідності дослідження наявності заставних, як це передбачено умовами договорів іпотеки. Незважаючи на це, відповідні документи Банком надані не були, а суд, всупереч клопотанню арбітражного керуючого про відкладення розгляду для їх надання, передчасно вирішив питання по суті на користь Банку. Втім, дані обставини не були досліджені судом першої інстанції, що унеможливило постановлення законного та обґрунтованого рішення;
- суд безпідставно відмовив у застосуванні наслідків спливу п`ятирічної позовної давності за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 (яка спливла 24.01.2018), помилково пославшись на переривання її перебігу попередніми зверненнями Банку до судів. Суд не застосував висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/13805/16-ц щодо необхідності розмежування вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням та вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки;
- у резолютивній частині ухвали визнав вимоги Банку у повному заявленому розмірі – 13 489 237,38 грн (3 407 168,32 грн + 10 082 069,06 грн), тобто включив до реєстру вимог кредиторів і ту частину вимог, яку арбітражний керуючий не визнав, у тому числі пеню в розмірі 77 500,00 дол. США. При цьому в мотивувальній частині ухвали суд не навів жодного обґрунтування того, чому він відступив від висновку арбітражного керуючого та визнав вимоги в більшому розмірі, не спростував мотивів невизнання пені (необґрунтованість та сплив позовної давності) і не дослідив окремо обґрунтованість кожної складової вимог. Таким чином, наявна пряма суперечність між мотивувальною та резолютивною частинами судового рішення, що відповідно до статті 236 ГПК України є ознакою його незаконності та необґрунтованості. 
Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.05.2026 для розгляду справи №922/4464/24 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.05.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» (вх.№1171Х від 25.05.2026) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 за результатом розгляду грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у справі №922/4464/24 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.05.2026 за результатами попереднього засідання в частині грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у справі №922/4464/24 залишено без руху з підстав відсутності доказів направлення копії апеляційної скарги з додатками кредиторам.
В строк, наданий судом, від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№6146 від 03.06.2026). Зокрема, апелянтом надано докази направлення копії апеляційної скарги з додатками кредиторам.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.06.2026 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» строк на апеляційне оскарження у справі №922/4464/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» (вх.№1171Х від 25.05.2026) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 за результатом розгляду грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у справі №922/4464/24 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.05.2026 за результатами попереднього засідання в частині грошових вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у справі №922/4464/24. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/4464/24. Призначено справу до розгляду 09 липня 2026 р. о 10:45 у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132. 
15.06.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/4464/24 (вх.№6626).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.06.2026 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» - адвоката Казимиренко К.В. про її участь у судових засіданнях Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4464/24 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/4464/24, яке призначено на 09.07.2026 о 10:45 год, та подальші судові засідання у даній справі постановлено провести за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» - адвоката Казимиренко К.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
Від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№6995 від 24.06.2026), в якому просить, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА КАПІТАЛ-ІНВЕСТ" залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 року та ухвалу від 12.05.2026 року у справі № 922/4464/24 залишити без змін.
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу вказує про те, що грошові вимоги АТ КБ «ПриватБанк» за Кредитним договором № KIR0GA0000040п у розмірі 3 407 168,32 грн є безспірними та ґрунтуються на рішенні Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 у справі № 910/5829/19, яке набрало законної сили та яким в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки (приміщення по вул. Василя Липківського, 40 у м. Києві). Ухвалою від 03.09.2024 у цій же справі здійснено заміну боржника у виконавчому провадженні (ПП «Дари України») на його правонаступника – ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ». Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені цим рішенням, мають преюдиціальне значення, а відповідно до ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» іпотека є дійсною для Боржника як набувача майна, тому суд першої інстанції правомірно визнав дані вимоги забезпеченими.
Вимоги Банку за Кредитним договором № KIR0GK01550171 у розмірі 10 082 069,06 грн є чинними та забезпеченими договором іпотеки від 23.01.2008 (приміщення по вул. А. Щусєва, 3 у м. Києві). Твердження Скаржника про набуття майна без обтяжень є маніпулятивними, оскільки в силу ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» іпотека зберігає чинність при переході права власності, а Банк згоди на відчуження майна не надавав, що свідчить про недійсність правочинів відчуження згідно з ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку».
Матеріали справи (витяги з ЄДР та YouControl) доводять, що послідовний перехід права власності на предмет іпотеки відбувався виключно між пов`язаними особами з «Групи родини Брюховецьких-Кондаурових». Згідно з правовою позицією Верховного Суду (постанови у справах № 522/14900/19, № 911/1707/18, № 462/6329/19), використання приватно-правових конструкцій та перепродаж майна між пов`язаними особами є зловживанням правом (ст. 13 ЦК України) для створення видимості «добросовісного набувача» та ухилення від виконання зобов`язань, тому Боржник не є добросовісним набувачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 45 КУзПБ та правових висновків Великої Палати Верховного Суду (справа № 902/492/17) і Касаційного господарського суду (справи № 922/94/19, № 914/412/19), розмір зобов`язання майнового поручителя (яким є Боржник) визначається виходячи з дійсних на відповідний момент зобов`язань за кредитним договором. Суд першої інстанції обґрунтовано врахував повну суму заборгованості за обома кредитними договорами, перераховану в національну валюту за офіційним курсом НБУ на дату подання заяви (ч. 2 ст. 45 КУзПБ), та включив її до реєстру як таку, що забезпечена заставою майна Боржника.
АТ КБ «ПриватБанк» є забезпеченим кредитором та учасником справи про банкрутство з моменту відкриття провадження (ст. 1, 45 КУзПБ, постанови ВП ВС та КГС ВС у справах №910/11946/18, № 910/4475/19, № 915/1097/20), а його вимоги у справі підтверджені належними первинними документами та судовими рішеннями відповідно до вимог закону (постанова ВС у справі № 910/3105/21).
Від розпорядника майна боржника, арбітражного керуючого Кошовського В.С. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7050 від 25.06.2026), в якому просить, задовольнити апеляційну скаргу ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.05.2026 року по справі № 922/4464/24. Скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 повністю, ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.05.2026 року по справі № 922/4464/24 скасувати в частині визнання кредиторських вимог АТ КБ "ПриватБанк".
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу вказує про те, що суд першої інстанції встановив, що спірні договори іпотеки містять умову про видачу заставної, однак кредитором не надано ані оригіналу, ані копії заставної, а також не надано доказів видачі її дубліката. За таких обставин неможливо встановити фактичний статус заставної, особу її законного власника, а також підтвердити належність кредитору прав іпотекодержателя за відповідними іпотечними договорами.
Водночас видача заставної прямо передбачена умовами іпотечних договорів, зокрема пунктом 5 договорів, відповідно до якого одночасно з укладенням договору Іпотекодавець та Позичальник підписують один оригінальний примірник заставної та передають його Іпотекодержателю. З метою перевірки обґрунтованості кредиторських вимог розпорядником майна направлялися відповідні запити до АТ КБ «ПриватБанк» щодо надання копій заставних, які відповідно до умов іпотечних договорів були видані при їх укладенні. Проте кредитором не було надано ані копій заставних, ані інших документів, які б підтверджували їх існування. 
За таких обставин, на твердження розпорядника майна, неможливо встановити фактичний статус заставної, особу її законного власника, а також підтвердити належність кредитору прав іпотекодержателя за відповідними іпотечними договорами.
З посиланням на правові позиції Верховного Суду у справі №760/6034/16-ц від 23.12.2025 та у справі №757/1572/20-ц від 17.05.2023, арбітражний керуючий вказує, що саме заставна є документом, який посвідчує належність відповідних прав її законному власнику. 
За відсутності заставної або належних доказів її передачі неможливо перевірити факт переходу прав іпотекодержателя, а відтак і належність кредитору права забезпечення за спірними іпотечними договорами. 
Також, розпорядник майна звертає увагу суду на те, що у справах про банкрутство передбачено підвищений стандарт доказування для кредиторських вимог. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2026 задоволено клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Сергача А.В. про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4464/24, яке відбудеться 09.07.2026 о 10:45 год, у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/4464/24, яке призначено на 09.07.2026 о 10:45 год, постановлено провести за участю представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Сергача А.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного заявника.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2026 оголошено перерву у розгляді справи до "20" серпня 2026 р. о 10:45 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.07.2026 задоволено клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Деркач О.Р. про її участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4464/24, яке відбудеться 20.08.2026 о 10:45 год, у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/4464/24, яке призначено на 20.08.2026 о 10:45 год, постановлено провести за участю представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Сергача А.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного заявника.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2026 задоволено клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Малік Т.І. про її участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4464/24, яке відбудеться 20.08.2026 о 10:45 год, у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного представника. Судове засідання у справі №922/4464/24, яке призначено на 20.08.2026 о 10:45 год, постановлено провести за участю представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Малік Т.І. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного заявника.
Від представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання, в якому просить повторно долучити до матеріалів справи копію договору іпотеки №160 від 23.01.2008.
Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» до суду апеляційної інстанції надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу (вх.№9131 від 19.08.2026), в якій просить апеляційну скаргу ТОВ «Альфа-Капітал-Інвест» задовольнити. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 у справі № 922/4464/24 скасувати повністю; ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.05.2026 у справі № 922/4464/24 скасувати частково у частині визнання вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника на загальну суму 13 489 237,38 грн та у сумі 6 056,00 грн сплаченого судового збору; постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» (вх. № 4372 від 18.02.2025) з грошовими вимогами до боржника ТОВ «Альфа-Капітал-Інвест» відмовити повністю
В обґрунтування відповіді на відзив апелянт вказує, що аналіз відзиву АТ КБ «ПриватБанк» свідчить, що Кредитор повністю ухилився від спростування двох ключових доводів апеляційної скарги — щодо юридичної долі заставних та щодо спливу позовної давності. Відповідно до частин 3, 4 статті 165 та частини 2 статті 263 ГПК України, у разі ненадання заперечень щодо обставин, на яких ґрунтуються вимоги, сторона позбавляється права заперечувати проти них, а за принципами змагальності та диспозитивності (статті 13, 14 ГПК України) таке процесуальне мовчання означає неподання доказів на спростування аргументів Апелянта.
Заставна за своєю правовою природою є ордерним іпотечним цінним папером (ст. 20 Закону України «Про іпотеку», ст. 197 ЦК України), цивільний оборот якого, як роз`яснено у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 754/5554/16-ц, здійснюється виключно шляхом учинення індосаменту та передачі оригіналу. Пунктами 5 та 30.1 обох іпотечних договорів від 01.11.2007 та від 23.01.2008 прямо передбачено випуск заставних (щодо заставної серії ПБ № 010035 за договором від 01.11.2007 це додатково підтверджується Витягом з Державного реєстру іпотек) та заборонено уступку прав за договором після їх видачі.
Згідно з частинами 4, 5 статті 24 та статтею 25 Закону України «Про іпотеку», після видачі заставної відступлення прав за договором не допускається, а перехід прав здійснюється виключно через передачу заставної, тому належним кредитором є саме законний держатель цінного паперу (індосат), а не первісний іпотекодержатель. Запис у реєстрі за 2007 рік підтверджує лише первісне оформлення, але не доводить статус Банку як держателя заставної у 2025 році, оскільки її передача за минулі 17 років могла відбутися поза реєстром. Враховуючи вимоги статті 22 Закону України «Про іпотеку», підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство (постанова КГС ВС від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20) та ігнорування Банком запитів про надання оригіналу або дубліката заставної (ст. 27 Закону), існує неусунений сумнів щодо належності Банку прав кредитора, що створює загрозу подвійного стягнення.
Крім того, за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 кінцевий строк повернення кредиту настав 23.01.2013, а п`ятирічна договірна позовна давність спливла 24.01.2018. Висновки суду першої інстанції про переривання давності є помилковими, оскільки відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі № 755/13805/16-ц вимоги за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem) є різними за правовою природою, відтак переривання давності за однією з них не перериває перебігу за іншою.
Банк залучив ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ» у справі № 761/7022/18 лише 14.12.2023, а позов прийнято 03.07.2024 — тобто через понад 5,5 років після спливу позовної давності, а переривання давності щодо попередніх власників не поширюється автоматично на Апелянта. Суд першої інстанції також безпідставно включив до вимог пеню у розмірі 77 500,00 дол. США, яку розпорядник майна Кошовський С.В. прямо не визнав через сплив позовної давності, тоді як Банк у відзиві не надав жодного розрахунку пені чи обґрунтування збереження права на її стягнення.
Аргументи Банку про преюдиційність рішення у справі № 910/5829/19 є безпідставними, оскільки питання наявності у Банку статусу законного держателя заставної там не досліджувалося, а твердження про «недобросовісність» Боржника та посилання на практики щодо віндикаційних позовів є юридично нерелевантними. Оскаржувана ухвала підлягає скасуванню і через непогодженість сумою: суд першої інстанції без жодного мотивування визнав вимоги на суму 13 489 237,38 грн, що значно перевищує суму, визнану розпорядником майна (9 550 775,37 грн), порушивши вимоги статті 236 ГПК України.
Не надавши оригіналів заставних та не спростувавши спливу позовної давності, АТ КБ «ПриватБанк» не довів наявності та обсягу своїх грошових вимог до Боржника, що є самостійною й достатньою підставою для скасування оскаржуваних ухвал та відмови у задоволенні заяви Банку в повному обсязі.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.08.2026 задоволено клопотання арбітражного керуючого Кошовського С.В. про його участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №922/4464/24, яке відбудеться 20.08.2026 о 10:45 год, у залі судового засідання №132 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного заявника. Судове засідання у справі №922/4464/24, яке призначено на 20.08.2026 о 10:45 год та подальші судові засідання у даній справі, постановлено провести за участю арбітражного керуючого Кошовського С.В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку, з використанням власних технічних засобів вказаного заявника.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2026 оголошено перерву у розгляді справи до "31" серпня 2026 р. о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань №132.
У судове засідання Східного апеляційного господарського суду 31.08.2026 з`явилися представник боржника, представник кредитора - Боброва А.Е., представник кредитора - Комерційний банк «ПриватБанк» та розпорядник майна боржника.
Представник боржника у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити в повному обсязі. 
Розпорядник майна просив суд скасувати оскаржувані ухвали суду першої інстанції та постановити нову, якою у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» (вх.№4372 від 18.02.2025) з грошовими вимогами до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» відмовити повністю.
Представник кредитора ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Представник кредитора - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані ухвали залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзивах на апеляційну скаргу доводи учасників справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.01.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест"; визнано вимоги ініціюючого кредитора ОСОБА_1 в сумі 4 672 474,00 грн; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Кошовського С.В. та призначено попереднє засідання суду на 31.08.2023. 
15.01.2025 здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" № 75033 із зазначенням повного найменування боржника, його поштової адреси, банківських реквізитів, найменування та адреси господарського суду, номера справи, відомостей про розпорядника майна, граничний строк подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника. 
На адресу Господарського суду Харківської області після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання банкрутом надійшла заява Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вх.№ 4372 від 18.02.2025) з грошовими вимогами до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ" на суму 13 495 293,38 грн. 
Ухвалою від 18.02.2025 суд першої інстанції прийняв заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (вх.№ 4372 від 18.02.2025) з грошовими вимогами до боржника до розгляду в попередньому засіданні господарського суду. 
Зобов`язав розпорядника майна разом з боржником розглянути заяву кредитора та письмово повідомити про результати розгляду заявника та суд до дати проведення попереднього засідання. Зобов`язав кредитора за три дні до судового засідання через канцелярію суду надати: правове та документальне обґрунтування заявлених вимог до боржника; оригінали документів доданих до заяви (для огляду); розрахунок заборгованості, яка виникла до моменту порушення провадження у справі про банкрутство. 
24.09.2025 до Господарського суду Харківської області від розпорядника майна через підсистему Електронний суд надійшла заява (вх. №22071) про долучення до матеріалів справи звіту про результати розгляду заяв з грошовими вимогами. З наданого повідомлення вбачається, що розпорядником майна були частково визнані заявлені вимоги АТ КБ "ПриватБанк" у загальному розмірі 9 550 775,37 грн (забезпечені), а також 6 056,00 грн судового збору (1 черга). 
Розпорядником майна зазначено, що вимоги виникли на підставі наступних договорів: 
1. Кредитний договір №KIROGA0000040п від 01.11.2007 (позичальник – ОСОБА_3 ). Заявлено 3 407 168,32 грн та 35 055,85 грн судового збору. Вимоги підтверджені рішенням Господарського суду м. Києва від 12.09.2019 у справі №910/5829/19 та наказом від 16.10.2019. Визнано частково у сумі 2 372 112,43 грн. Забезпечення: іпотека від 01.11.2007 (реєстр №330). 
2. Кредитний договір №KIR0GK01550171 від 23.01.2008 (позичальник – ОСОБА_2 ). Заявлено 10 082 069,06 грн. Визнано вимоги за тілом кредиту (129 107,32 дол. США), відсотками (30 891,95 дол. США) та комісією (4 684,09 дол. США) — разом 7 178 662,94 грн. Вимоги щодо пені у розмірі 77 500,00 дол. США не визнано у зв`язку з їх необґрунтованістю та пропуском строку позовної давності, оскільки такі вимоги не заявлялись у справі №761/7022/18 та відсутні докази звернення кредитора до суду з вимогами про стягнення пені у встановлений строк. 
Розпорядник майна зазначає, що загальний розмір визнаних забезпечених вимог становить 9 550 775,37 грн.
Окремо розпорядник майна, відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, заявляв про застосування строку позовної давності саме щодо вимог про стягнення пені за кредитним договором №KIR0GK01550171 від 23.01.2008.
07.11.2025 до Господарського суду Харківської області від представника ініціюючого кредитора ОСОБА_1 надійшла заява (вх. № 25909) про застосування строків позовної давності. В наданій заяві представник ініціюючого кредитора зазначає, що грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" ґрунтуються на кредитному договорі від 23.01.2008, строк виконання зобов`язань за яким настав 23.01.2013, а з урахуванням встановленого сторонами п`ятирічного строку позовної давності останнім днем для звернення з відповідними вимогами є 24.01.2018. Водночас кредитор звернувся до суду після спливу зазначеного строку, при цьому доказів його переривання або зупинення не надано. 
У зв`язку з наведеним заявник просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у визнанні грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк". 
03.02.2026 до суду першої інстанції від представника ініціюючого кредитора ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення (вх. №2710), в яких він додатково до зазначеної вище заяви про застосування строків позовної давності надаю копію ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2018 у справі №761/7022/18 (провадження №2/761/4549/2018) за позовною заявою АТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі Кредитного договору №KIR0GK01550171 від 23.01.2008. 
Кредитором вказано, що із тексту зазначеної ухвали вбачається, що позовна заява АТ КБ "ПРИВАТБАНК" подана у лютому 2018 року. Оскільки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заявляє кредиторські вимоги саме на підставі Кредитного договору №KIR0GK01550171 від 23.01.2008, позовну заяву за яким подано у лютому 2018, в той час як строк позовної давності сплив у січні 2018 року, про що детально зазначено у заяві про застосування строку позовної давності. 
25.02.2026 до місцевого господарського суду від представника боржника надійшла заява (вх. № 4655), в якій боржник просить суд застосувати до вимог АТ КБ "ПриватБанк", які заявлені на підставі договору № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 укладеного з ОСОБА_2 наслідки спливу строку позовної давності.
03.03.2026 до суду від АТ КБ "ПриватБанк" надійшли додаткові пояснення до заяви з грошовими вимогами вх. №5190), в яких банк зазначає, що відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення позову та після переривання починається заново. 
Банк зауважив, що він системно здійснював заходи зі стягнення заборгованості, зокрема: звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва (справа №2610/17524/2012), рішенням від 18.04.2013 вимоги задоволено; у межах трирічного строку після набрання рішенням чинності (23.07.2013) подано позов про стягнення заборгованості (справа №759/706/15-ц) на суму 172 933,51 дол. США; також подано позов №761/7022/18 про звернення стягнення на майно. 
Розгляд справи №759/706/15-ц завершено наприкінці 2019 року; ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2019 встановлено, що рішення про стягнення 2 708 334,14 грн перебувало на примусовому виконанні, а виконавчий лист втрачено. 
З огляду на тривале судове стягнення до 10.12.2019, новий строк позовної давності розпочався з 11.12.2019. 
Станом на 02.04.2020 (введення карантинних змін до ЦК України) цей строк не сплив, у зв`язку з чим був продовжений на час карантину, а згодом – на час воєнного стану, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 та оглядом практики КГС ВС від 27.02.2026. 
Таким чином, на момент звернення Банку з грошовими вимогами у 2025 році строк позовної давності не сплив. 
З урахуванням викладеного заявник просив визнати грошові вимоги АТ КБ "ПриватБанк" до боржника у розмірі 13 495 293,38 грн, як забезпечені заставою майна боржника, а також судовий збір у розмірі 6 056,00 грн із включенням до першої черги реєстру вимог кредиторів, та провести судове засідання, призначене на 04.03.2026 без участі представника Банку.
За результатами розгляду заяви АТ КБ "ПриватБанк" судом першої інстанції прийнято ухвалу від 14.04.2025, якою задоволено заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вх.№4372 від 18.02.2025) з грошовими вимогами до боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» по справі № 922/4464/24. Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника на загальну суму 13 489 237,38 грн., з яких:
1. заборгованість за Кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007 в розмірі 3 407 168, 32 грн. (до яких входять й витрати по сплаті судового збору в сумі 35 055 грн. 85 коп. за подачу позову у справі № 910/5829/19), як такі, що забезпечені заставою майна боржника за Договором іпотеки нежилих приміщень від 01.11.2007, укладеним між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрованим за № 331, а саме: нежитлові приміщення № 1, № 2 (групи приміщень № 101), № 1 (групи приміщень № 102) в літ. А, загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ»;
2. заборгованість за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 укладеним з ОСОБА_2 в розмірі 10 082 069,06 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника за Договором іпотеки від 23.01.2008 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрований в реєстрі за №160, укладених з ОСОБА_2 , а саме: нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері “А”) загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . 
Зобов`язано розпорядника майна окремо внести до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, що є предметом забезпечення:
- нежитлові приміщення № 1, № 2 (групи приміщень № 101), № 1 (групи приміщень № 102) в літ. А, загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ», якими забезпечено вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника за Кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007
- нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері “А”) загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , якими забезпечено вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008. 
Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника у сумі 6 056,00 грн. сплаченого судового збору (1-ша черга задоволення вимог кредиторів). Зобов`язано розпорядника майна включити визнані судом вимоги до реєстру вимог кредиторів у визначеній Кодексом України з процедур банкрутства черговості. 
Вказана ухвала мотивована тим, що за кредитним договором № KIROGA0000040п від 01.11.2007 утворилася заборгованість у розмірі 77 358,53 євро, що за курсом НБУ на дату подання заяви (17.02.2025) становить 3 407 168,32 грн, а виконання цього зобов`язання забезпечено Договором іпотеки № 331 від 01.11.2007 щодо нежитлових приміщень по вул. Липківського Василя Митрополита, 40 у м. Києві. Факти укладення договорів, невиконання зобов`язань та розмір заборгованості встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 у справі № 910/5829/19, яке набрало законної сили та має преюдиціальне значення відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України. 
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.09.2024 у справі № 910/5829/19 заяву Банку про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником задоволено. Замінено боржника - Приватне підприємство "Дари України" у наказі Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 у справі №910/5829/19 про звернення стягнення на предмет іпотеки, правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Капітал-Інвест". Таким чином, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, і тому боржник є іпотекодавцем вищезгаданого предмету іпотеки, а саме: нежилі приміщення: №1, №2 (групи приміщень № 101), No 1 (групи приміщень №102) в літ. "А", загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Липківського Василя Митрополита (Урицького), буд. 40, в зв`язку з чим, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" має право задовольнити свої вимоги заставного кредитора за рахунок предмета іпотеки на погашення заборгованості позичальника ОСОБА_3 по кредитному договору KIROGA0000040п від 01.11.2007. 
Місцевий господарський суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявленої до визнання суму забезпечених грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" до боржника ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" за кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007 в розмірі 77 358,53 євро, що станом на 17.02.2025 згідно офіційного курсу НБУ (43,5907) становить 3 407 168, 32 грн., та складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 62 262,44 євро, заборгованості за відсотками в сумі 10 353,06 євро, заборгованості з комісії в сумі 4 743,03 євро, витрати по сплаті судового збору в сумі 35 055 грн. 85 коп.
Щодо Кредитного договору № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 суд першої інстанції вказав на те, що 23.01.2008 між ОСОБА_2 (Позичальником) та АТ КБ "ПриватБанк" (Банком) був укладений Кредитний договір № KIR0GK01550171. Дослідивши надані суду розрахунки заборгованості, судом встановлено, що станом на 31.12.2012 за вказаним договором утворилась заборгованість ОСОБА_2 перед Банком у розмірі 242 183,36 Доларів США з якої: 129 107,32 Доларів США тіло кредиту, 30 891,95 Доларів США залишок заборгованості по процентам; 4684,09 Доларів США заборгованість по комісії; 77 500 Доларів США пеня. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" (Іпотекодержатель) і ОСОБА_2 (Іпотекодавець) 23.01.2008 уклали договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрований в реєстрі за №160 (надалі - Договір іпотеки 2). Згідно з договором іпотеки ОСОБА_2 (Іпотекодавець) надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері "А") загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд зауважив, що у зв`язку з переходом права власності від попереднього іпотекодавця, та з урахуванням положення ст. 23 Закону України “Про іпотеку”, суд доходить висновку, що ТОВ "Альфа - Капітал - Інвест" набув прав та обов`язків первісного іпотекодавця за іпотечним договором щодо нежитлових приміщень з № 1 по № 4 групи приміщень № 77 в літері "А", загальною площею 60,30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що були передані ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008.
Місцевий господарський суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявленої до визнання суми забезпечених грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" до боржника ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" за кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 в загальній сумі 242 183,36 Доларів США.
Щодо обов`язковості надання оригіналу заставної для підтвердження прав кредитора, то суд відхилив такі заперечення та зауважив, що системний аналіз умов іпотечного договору у їх зв`язку з положеннями статей 20-22 Закону України «Про іпотеку» дає підстави обґрунтовано стверджувати, що невиконання сторонами зобов`язання щодо фактичного оформлення (емісії) заставної не може мати наслідком недійсність цього договору в цілому. Невидача заставної розглядається судом виключно як порушення окремих умов договору та автоматично не позбавляє іпотекодержателя права пред`явлення вимоги до іпотекодавця. Сама по собі відсутність оригіналу заставної не спростовує факту існування чинного основного зобов`язання та дійсних прав кредитора, які передбачені безпосередньо договорами іпотеки. За відсутності в матеріалах справи доказів переходу прав за заставною до третіх осіб, статус кредитора як належного іпотекодержателя залишається чинним.
Розглянувши клопотання боржника, розпорядника майна та ініціюючого кредитора про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог кредитора, що виникли за кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 суд враховав поведінку сторін у спірних правовідносинах, а також те, що АТ КБ "ПриватБанк" протягом тривалого часу послідовно вживав усіх можливих та передбачених законом заходів, спрямованих на захист свого порушеного права, зокрема неодноразово звертався до суду з позовами про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості, що підтверджується матеріалами справи. 
Водночас іпотекодавцем, всупереч вимогам іпотечного законодавства, зокрема ст. 9 Закону України "Про іпотеку" та умовам іпотечного договору, було здійснено відчуження предмета іпотеки без згоди іпотекодержателя, після чого зазначене майно неодноразово переходило у власність інших осіб шляхом подальших реєстраційних дій, внаслідок чого у спірного майна тричі змінився власник. 
Суд наголосив на тому, що дії щодо зміни власника іпотечного майна, з приховуванням таких обставин від іпотекодержателя є очевидно недобросовісними, містять ознаки зловживання правом і кваліфікуються як фраудаторні. Штучна багаторазова зміна власників предмета іпотеки створила для іпотекодержателя об`єктивні та тривалі перешкоди (утруднення) для своєчасної реалізації його права на судовий захист. Оскільки неможливість своєчасного задоволення вимог АТ КБ "ПриватБанк" за рахунок предмета іпотеки була безпосередньо зумовлена недобросовісними діями самого іпотекодавця та подальших набувачів майна, суд не може дозволити відповідачу отримати вигоду з власної неправомірної поведінки. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції визнав причини пропуску АТ КБ "ПриватБанк" позовної давності об`єктивними та поважними. З метою забезпечення справедливого балансу інтересів та ефективного захисту порушеного права кредитора від недобросовісних дій, суд вважав за необхідне надати судовий захист заявленим вимогам, відмовивши у застосуванні наслідків спливу позовної давності. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що заявлені забезпечені вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.
Зважаючи на те, що заяву з грошовими вимогами подано в межах визначеного законом 30-денного строку з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (17.01.2025, № 75048), а строк виконання зобов`язань настав до відкриття провадження, заявлені вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 13 489 237,38 грн (як забезпечені заставою майна боржника) та 6 056,00 грн сплаченого судового збору є доведеними, обґрунтованими й підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.05.2026 за результатами попереднього засідання, зокрема, визнано розмір грошових вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів: Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника на загальну суму 13 489 237,38 грн., з яких:
1). Заборгованість за Кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007 в розмірі 3 407 168, 32 грн. (до яких входять й витрати по сплаті судового збору в сумі 35 055 грн. 85 коп. за подачу позову у справі № 910/5829/19), як такі, що забезпечені заставою майна боржника за Договором іпотеки нежилих приміщень від 01.11.2007, укладеним між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрованим за № 331, а саме: нежитлові приміщення № 1, № 2 (групи приміщень № 101), № 1 (групи приміщень № 102) в літ. А, загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ТОВ "АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ".
2). Заборгованість за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 укладеним з ОСОБА_2 в розмірі 10 082 069,06 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника за Договором іпотеки від 23.01.2008 та посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрований в реєстрі за №160, укладених з ОСОБА_2 , а саме: нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері "А") загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язано розпорядника майна окремо внести до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, що є предметом забезпечення:
- нежитлові приміщення № 1, № 2 (групи приміщень № 101), № 1 (групи приміщень № 102) в літ. А, загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого є ТОВ «АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ», якими забезпечено вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до боржника за Кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007
- нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері “А”) загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , якими забезпечено вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008.
А також визнано вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до боржника у сумі 6 056,00 грн. сплаченого судового збору (1-ша черга задоволення вимог кредиторів).
Зобов`язано розпорядника майна за результатами попереднього засідання внести до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги. Належним чином складений та підписаний реєстр вимог кредиторів надати суду у десятиденний строк з дня постановлення ухвали суду.
Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства. 
Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор – це юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2007 між ОСОБА_3 (Позичальник) та АТ КБ "ПриватБанк" (Банк) був укладений Кредитний договір №KIROGA0000040п, у відповідності до пункту 1.1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі згідно розділу 7 кредитного договору. 
За користування Кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення Кредиту Позичальник щомісяця в Період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1 змінної частини даного договору. Кошти, отримані від Позичальника для погашення заборгованості по Кредиту, насамперед направляються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно п.п. 2.2.9. 2.3.8. цього договору, далі пені згідно розділу 4 цього договору, далі - простроченої комісії по Кредиту, далі - простроченої винагороди, далі - прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за Кредитом, частина суми, що залишилася (у т.ч. сума, надана Позичальником понад суму щомісячного платежу), направляється на погашення заборгованості за Кредитом (якщо інше не передбачено п. 6.8), далі - комісії, далі - винагороди, далі - відсотків, далі-кредиту. Остаточне погашення заборгованості за Кредитом виконується не пізніше дати, зазначеного в п. 7.1 договору. Сума остаточного погашення заборгованості може відрізнятися від суми щомісячного платежу При несплаті винагороди, комісії (у випадку її щомісячної сплати згідно п. 7.1. даного договору або згідно п. 3.10 даного договору), відсотків, і/або частини Кредиту до останнього дня Періоду сплати, вони вважаються простроченими. Нарахування відсотків, а також винагород, передбачених п.п. 6.2 та 7.1 договору здійснюється в останню дату їх сплати, зазначену п. 7.1, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування Кредитом -360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного Періоду сплати включно. Дата погашення Кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми Кредиту. Для погашення заборгованості за даним Договором, у тому числі винагороди й відсотків за користування Кредитом. Позичальник надає Банку кошти на Рахунки передбачені п. 1.2. даного договору для зарахування коштів. Банк здійснює погашення заборгованості за Кредитом у порядку, зазначеному в п. 4.3 даного договору. Позичальник сплачує Банку винагороду, в розмірі й у строки, зазначені в п. 7.1 даного договору. Якщо згідно п. 7.1 даного договору передбачена щомісячна сплата винагорода, то вона встановлюється у фіксованому розмірі зазначеному в п. 7.1 від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення Кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього Періоду сплати до дня остаточного погашення Кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по Кредитному договору не проводиться. При непогашенні Кредиту в строки, зазначені п.п. 2.3.3, 7.1, 7.1.1, 7.1.2 цього договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченої сумі Кредиту нараховується пеня відповідно до п. 4.1. з дати виникнення простроченої заборгованості. Позичальник має право сплатити щомісячний платіж достроково, при цьому нарахування відсотків здійснюється в порядку, передбаченому пп 3.3, 3.10 кредитного договору. У випадку, якщо дата погашення Кредиту й/або сплати відсотків за користування Кредитом, винагороди, пені випадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені в операційний день, що передує вихідному або святковому дням. При достроковому (як повному, так і частковому) погашенні кредиту Позичальник додатково сплачує Банку за користування кредитом відсотки, зазначені у п. 7.5 від суми кредиту, що погашається достроково. Строк внесення Позичальником суми процентів - до останньої дати наступного Періоду сплати. У випадку повного погашення заборгованості за кредитом дані проценти сплачується Позичальником одночасно з останнім платежем по Кредиту в порядку згідно п.3.2 (розділ 3 кредитного договору). 
У відповідності до умов вказаного договору ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 85150,00 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01.11.2012 року. 
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_3 на 22.04.2019 року мала заборгованість - 77 358,53 Євро, яка складалась з наступного: 62 262,44 EUR - заборгованість за тілом кредиту; 10 353,06 EUR - заборгованість за відсотками; 4743,03 EUR - заборгованість з комісії.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" (Іпотекодержатель) і ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Іпотекодавець) уклали договір іпотеки нежилих приміщень (надалі - Договір іпотеки-1). Згідно з договором іпотеки ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення: №1, № 2 (групи приміщень No 101), No 1 (групи приміщень No 102) в літ. "А", загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Майно належало 3-й особі ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Також обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки та дорівнює 999 470 грн. 00 коп. 
Предметом вказаного договору іпотеки є надання Іпотекодавцем в іпотеку вище наведеного нерухомого майна в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 перед Іпотекодержателем за кредитним договором № KIROGA0000040п від 01.11.2007 (п. 33.1, 33.2) Іпотечного договору. 
Кредитором зазначено, що у зв`язку з тим, що з боку Позичальника належно не виконано взяті на себе договірні зобов`язання у неї перед банком виникла заборгованість за вказаним кредитним договором. Однак, було встановлено, що власником іпотечного майна на момент звернення до суду є ПП "ДАРИ УКРАЇНИ" (код 25641674). 
А отже, у зв`язку з переходом права власності до відповідача від попередніх іпотекодавців, та з урахуванням положення ст. 23 ЗУ "Про іпотеку", якою передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. 
Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/5829/19 від 12.09.2019 були задоволені позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк", в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед АТ КБ "Приватбанк" за кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007 в розмірі 77 358,53 євро, що станом на 22.04.2019 згідно офіційного курсу НБУ становило 2 337 056,58 грн, та складалось з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 62 262,44 євро, заборгованості за відсотками в сумі 10 353,06 євро, заборгованості з комісії в сумі 4 743,03 євро, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки нежилих приміщень від 
01.11.2007, укладеним між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрованим за № 331, а саме: нежилі приміщення № 1, № 2 (групи приміщень №101), № 1 (групи приміщень № 102) в літ. А, загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження"; стягнуто з Приватного підприємства "Дари України" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" витрати по сплаті судового збору в сумі 35 055,85 грн. 
На виконання означеного рішення Господарським судом міста Києва 16.10.2019 видано відповідні накази (копії додані до матеріалів справи). 
Постановою приватного виконавця Кошарського Олександра Володимировича відкрито виконавче провадження № 76101506 по примусовому виконанню вищенаведеного виконавчого документу. 
Кредитором зазначено, що під час проведення виконавчих дій встановлено, що актуальним власником нерухомого майна, на яке звернуто стягнення в погашення вимог перед Банком, є правонаступник Приватного підприємства "Дари України" - ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" (боржник), що спричинило необхідність звернутися до суду з заявою про заміну боржника у виконавчому документі. 
Відповідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що 29.11.2019 ПП "Дари України" згідно реєстру припинило свою діяльність, а іпотечне майно, на яке звернуто стягнення рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 у справі № 910/5829/19, а саме, нежилі приміщення: №1, №2 (групи приміщень № 101), № 1 (групи приміщень № 102) в літ. "А", загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Урицького, буд. 40, зареєстровано за правонаступником ПП "Дари України" - ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" (код ЄДРПОУ 36797867). 
Із наданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що реєстрація права власності за ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" (код ЄДРПОУ 36797867) проведена 29.11.2019 приватним нотаріусом Журавльовою Л.М. на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50019264 від 04.12.2019 приватним нотаріусом Журавльова Л.М. Документи, подані для державної реєстрації: Рішення, 29/10 виданий 29.11.2019, видавник: Рішення учасника ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест"; Передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів ПП "Дари України" до правонаступника, серія та номер: 4708, 4709, виданий 15.11.2019, видавник: ПП "Дари України" та ТОВ "Альфа Капітал-Інвест". 
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичною особою - правонаступником ПП "Дари України" є ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест". 
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.09.2024 у справі № 910/5829/19 заяву Банку про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником задоволено. 
Замінено боржника - Приватне підприємство "Дари України" (01103, місто Київ, вул. Підвисоцького, будинок 10/10; ідентифікаційний код 25641674) у наказі Господарського суду міста Києва від 16.10.2019 про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 у справі №910/5829/19 про звернення стягнення на предмет іпотеки, правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Капітал-Інвест" (61003, м. Харків, вул. Університетська, буд. 33; ідентифікаційний код 36797867). 
Таким чином, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, і тому боржник є іпотекодавцем вищезгаданого предмету іпотеки, а саме: нежилі приміщення: №1, №2 (групи приміщень № 101), No 1 (групи приміщень №102) в літ. "А", загальною площею 39,30 кв.м, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Липківського Василя Митрополита (Урицького), буд. 40, в зв`язку з чим, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" має право задовольнити свої вимоги заставного кредитора за рахунок предмета іпотеки на погашення заборгованості позичальника Ніколаєвої Ю.М. по кредитному договору KIROGA0000040п від 01.11.2007. 
До заяви з грошовими вимогами доданий виконавчий документ, ухвала Господарського суду міста Києва від 03.09.2024 по справі № 910/5829/19 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 910/5829/19 та інформаційна довідка про хід виконавчого провадження Боржником за яким є ТОВ "АЛЬФА-КАПІТАЛ-ІНВЕСТ". 
Розмір заборгованості за кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007 становить суму, згідно рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 яким позов Банку задоволено та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" за кредитним договором №KIR0GA0000040п від 01.11.2007 в розмірі 77 358,53 євро, що станом на 17.02.2025 згідно офіційного курсу НБУ (43,5907) становить 3 407 168, 32 грн., та складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 62 262,44 євро; заборгованості за відсотками в сумі 10 353,06 євро; заборгованості з комісії в сумі 4 743,03 євро; витрат по сплаті судового збору в сумі 35 055 грн. 85 коп.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, встановлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №922/643/19). 
Таким чином, факти укладання кредитного договору, договору іпотеки, невиконання умов договорів з боку позичальника, іпотекодавця та розмір заборгованості перед АТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007 встановлено вищезазначеними рішеннями суду. 
При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. 
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. 
Разом з тим, частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. 
Відповідно абз. 4 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. 
Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника. 
Враховуюче викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про законність та обґрунтованість заявленої до визнання суми забезпечених грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" до боржника ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" за кредитним договором № KIR0GA0000040п від 01.11.2007 в розмірі 77 358,53 євро, що станом на 17.02.2025 згідно офіційного курсу НБУ (43,5907) становить 3 407 168, 32 грн., та складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 62 262,44 євро; заборгованості за відсотками в сумі 10 353,06 євро; заборгованості з комісії в сумі 4 743,03 євро; витрат по сплаті судового збору в сумі 35 055 грн. 85 коп.
Щодо Кредитного договору № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 слід вказати наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2008 між ОСОБА_2 (Позичальник) та АТ КБ "ПриватБанк" (Банк) був укладений Кредитний договір № KIR0GK01550171, у відповідності до пункту 1.1 якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок зазначений в п. 7.1 договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагорода, розмірі щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим Договором визначені у розділі 7 Договору. 
Кредитором зазначено, що відповідно до умов вказаного Кредитного договору №KIR0GK01550171 від 23.01.2008 ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 155 000,00 Доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.01.2013. 
Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. 
Відповідно до п. 7.1 кредитного договору Банк зобов`язується позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 23 січня 2008 року по 23 січня 2013 року включно у вигляді не поновлювальної лінії (далі кредит) у розмірі 164226,76 доларів США на наступні цілі: придбання нежилих приміщень з АДРЕСА_1, загальною площею 60,30 кв.м. в сумі 155000,00 доларів США, а також у розмірі 9226,76 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 2,00 % від суми виданого кредиту у момент видання кредиту, що підлягає зарахуванню на відповідний рахунок, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2. даного договору. 
Відповідно до п.2.2.2 кредитного договору позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п.7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3,3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше фактичного повного погашення кредиту. 
Відповідно до п.2.2.4 погашення кредиту позичальник зобов`язується зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.п.7.1, 7.1.1, 7.1.2 та п.2.3.3 цього договору. 
Згідно п.3.7. кредитного договору при непогашенні кредиту в строки, зазначені п.п.2.3.3, 7.1., 7.1.2 цього договору заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нараховується пеня відповідно до п.4.1. цих умов з дати виникнення простроченої заборгованості. 
Пунктом 4.1. Кредитного договору передбачено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі, який визначений п. 7.4. договору за кожний день прострочення. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні . У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. 
Пунктом 7.4. Договору визначено, що при порушенні Позичальником зобов`язань із погашення кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 3,00% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 75 грн. 
Відповідно до п.4.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову. 
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, однак, відповідачкою після отримання кредитних коштів не виконано зобов`язань, визначених кредитним договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. 
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. 
У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості за кредитом. 
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Дослідивши надані суду розрахунки заборгованості, судом встановлено, що станом на 31.12.2012 за вказаним договором утворилась заборгованість ОСОБА_2 перед Банком у розмірі 242 183,36 Доларів США з якої: 129 107,32 Доларів США тіло кредиту; 30 891,95 Доларів США залишок заборгованості по процентам; 4684,09 Доларів США заборгованість по комісії; 77 500 Доларів США пеня.
З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ КБ "ПриватБанк" (Іпотекодержатель) і ОСОБА_2 (Іпотекодавець) 23.01.2008 уклали договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрований в реєстрі за №160 (надалі - Договір іпотеки 2). 
Згідно з договором іпотеки ОСОБА_2 (Іпотекодавець) надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері "А") загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . 
Також обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки та дорівнює 1 155 632 грн. 00 коп. 
Предметом вказаного договору іпотеки є надання Іпотекодавцем в іпотеку вище наведеного нерухомого майна в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед Іпотекодержателем за кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 . 
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Судом вище було встановлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 належно не виконувала взяті на себе договірні зобов`язання у неї перед банком виникла заборгованість за кредитним договором. 
При цьому з матеріалів справи вбачається, що в липні 2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18.04.2013 у справі № 2610/17524/2012 позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки був задоволений частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KIR0GK01550171 від 23 січня 2008 року укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_2 , в загальній сумі 308092,42 доларів США , що складається: суми тіла кредиту 129 414,45 доларів США, відсотків 29 877,07 доларів США, комісії 4 684,09 доларів США, пені 129 414,45 доларів США, штрафу 31,29 доларів США, штрафу 5% від ціни позову 14671,07 доларів США було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 4 (групи приміщень № 77) загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки визначеною суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження, але не менше встановленої в договорі іпотеки вартості предмету іпотеки. 
Згідно ухвали колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 23 липня 2013 року, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року залишено без змін. Отже, наразі зазначене рішення набрало законної сили та є чинним. 
При дослідженні вказаного рішення, судом встановлено також, що Шевченківський районний суд м. Києва дійшов висновку про доведеність наявності станом на 31.05.2012 року заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 перед ПАТ КБ "Приватбанк" в загальному розмірі 308 092,42 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 129 414,45 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 29 877,07 доларів США; заборгованості по комісії за користуванням кредитом в розмірі 4 684,09 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 129 414,45 доларів США, а також штрафи відповідно до кредитного договору: 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), штрафу (процентна складова, передбачена п.4.3. кредитного договору) 5% від ціни позову в розмірі 14671,07 доларів США. 
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку" Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. 
За положенням ч. 1, 2 ст. 10 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець зобов`язаний зокрема, вживати всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб; повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. 
Кредитор наразі в своїй заяві зазначає, що попри зазначені норми, в ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що власником іпотечного майна став ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ). АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що він як іпотекодержатель вищезазначеного майна переданого в іпотеку, не надавав будь-якої згоди на розпорядження іпотекодавцем предметом іпотеки. 
З матеріалів справи вбачається, що в подальшому, АК КБ "ПриватБанк" 11.02.2016 звертався до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва 18 квітня 2013 року у справі № 2610/17524/2012 за нововиявленими обставинами. 
В обґрунтування заяви Заявник посилався на те, що отримані у справі виконавчі листи були направлені до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, для виконання рішення суду і, що в ході виконання рішення суду, ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві іпотечне майно було виставлено у 2015 році на продаж згідно рішення суду шляхом продажу з прилюдних торгів. Проте, згідно постанови ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 04.06.2015 року, про яку Заявнику стало відомо лише 01.02.2016 року, виконавчий документ було повергнуто стягувачу, у зв`язку з тим, що згідно з даними Бюро в м. Києві по нежитловому фонду, нежитлові приміщення з № 1 по № 4 групи приміщень № 77 в літері "А", загальною площею 60,30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 на праві власності не зареєстровані. Тобто, встановлено, що на день ухвалення судового рішення у справі, спірне майно належало третій особі. Банк зауважував, що дані обставини не були і не могли бути відомі Заявнику на час розгляду справи, оскільки на день укладання кредитного договору та договору іпотеки, предмет іпотеки - нежитлові приміщення з № 1 по № 4 групи приміщень № 77 в літері "А", загальною площею 60,30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , належали на праві власності ОСОБА_2 , що було перевірено нотаріусом, який посвідчував даний договір та яким було накладено заборону на відчуження майна. При цьому відповідач у справі не повідомив банк про зміну власника та такі дані з інших джерел до банку також не надходили.
У зв`язку з чим АТ КБ "ПриватБанк" згідно заяви від 19.01.2017 змінив вимоги та просив суд переглянути рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2013 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та змінити рішення, зокрема звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_4 , а саме: нежитлові приміщення з № 1 по № 4 групи приміщень № 77 в літері "А", загальною площею 60,30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Приватбанк" з укладанням від імені Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням права отримувати витяги з Державного реєстру прав власності, дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством "Комерційний Банк "Приватбанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2017 заяву ПАТ "КБ "Приватбанк" про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишено без задоволення. 
Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що в лютому 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звертався до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008. 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.05.2015 по справі №759/706/15-ц позов ПАТ КБ "ПриватБанк" був задоволений та стягнуто з ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по поверненню кредиту за кредитним договором в сумі 172 933, 51 дол. США, що за курсом 15, 64 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.12.2014 року складає 2 704 680,14 грн. та витрати по сплаті судового збору 3 654,00 грн. 
Ухвалюючи вищенаведене рішення суд встановив наявність порушення зобов`язань за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 та наявність у ОСОБА_2 заборгованості станом на 10.12.2014 у загальному розмірі 172 933, 51 дол. США, яка складається з наступного: 129 107, 32 дол. США - заборгованість за кредитом, 30 891, 95 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 684, 09 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 15, 98 дол. США - штраф (фіксована частина), 8 234, 17 дол. США - штраф (процентна складова). 
Зазначене рішення набрало законної сили, не скасовано та наразі є чинним. 
Крім того, ухвалою від 10.12.2019 Святошинський районний суд м. Києва задовольнив Подання Святошинського РВДВС м. Києва про видачу дублікату виконавчого документа у справі № 759/706/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та видав дублікат виконавчого листа № 759/706/15-цвід 19.09.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк". 
З матеріалів справи вбачається, що в лютому 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звертався до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою від 30.03.2018 Шевченківській районний суд м. Києва відкрив провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку загального позовного провадження. 
Під час розгляду справи № 761/7022/18 кредитором було встановлено, що з 05.07.2018 знову змінився власник майна, право власності на предмет іпотеки перейшло від ОСОБА_4 до Приватного підприємства "Дари України". 
20.06.2019 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/7022/18 залучено ПП "Дари України" у якості співвідповідача до участі у справі, однак останнє припинило свою діяльність 29.11.2019. 
03.12.2019 ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва провадження у справі закрито на підставі п.2, п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК. 
07.09.2020, за апеляційною скаргою Банку, постановою Київського апеляційного суду ухвалу про закриття провадження скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на момент постановляння оскаржуваної ухвали, ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" (код ЄДРПОУ 36797867) є правонаступником ПП "Дари України", отже право власності на іпотечне майно від ПП "Дари України" перейшло до ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест", тому є підставі для застосування ч. 1 ст. 55 ЦПК України, отже суд першої інстанції повинен був залучити до участі у справі правонаступника відповідної сторони. 
Під час продовження розгляду справи, 14.12.2023 судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест". 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 липня 2024 року за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до Приватного підприємства "Дари України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Капітал-Інвест" про звернення стягнення на предмет іпотеки прийнято до розгляду цивільну справу за позовом АТ КБ "ПриватБанк" до ПрАТ "Дари України", ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.04.2026 було задоволено клопотання представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" та представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Капітал-Інвест" про передачу справи за підсудністю. 
Цивільну справу №761/7022/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до Приватного підприємства "Дари України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Капітал-Інвест", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки - передати за підсудністю до Господарського суду Харківської області на розгляді якого перебуває справа №922/4464/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Капітал-Інвест". 
Станом на момент прийняття цієї ухвали та розгляду вимог АК КБ "ПриватБанк" з грошовими вимогами до боржника, справа №761/7022/18 на розгляд до Господарського суду Харківської області не надходила. 
Попри це, судом першої інстанції встановлено, що відповідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником нежитлових приміщень загальною площею 60,30 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Академіка Щусєва, б. № 3 є ТОВ "Альфа - Капітал - Інвест". 
Окрім того, переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03.12.2019, колегія Київського апеляційного суду в постанові від 07.09.2020 встановила, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали, 03 грудня 2019 року ПП "Дари України" (код ЄДРПОУ 25641674) було припинено 20 листопада 2019 року, та ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" (код ЄДРПОУ 36797867) є правонаступником ПП "Дари України". 
Судом також констатовано, що з Інформаційної довідки № 192756060 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12 грудня 2019 року вбачається, що право власності на іпотечне майно від ПП "Дари України" перейшло до ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест". 
Відповідно до статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. 
Отже, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна боржника і тому боржник набуває прав та обов`язків іпотекодавця вищезгаданого предмету іпотеки-2, а саме: нежитлові приміщення з №1 по №4 (групи приміщень №77 в літері "А"), загальною площею 60,30 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 330513380000, на умовах, визначених договором іпотеки, що посвідчений 23.01.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Воробйовою К.В. та зареєстрований в реєстрі за №160. 
У зв`язку з переходом права власності від попереднього іпотекодавця, та з урахуванням положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТОВ "Альфа - Капітал - Інвест" набуло прав та обов`язків первісного іпотекодавця за іпотечним договором щодо нежитлових приміщень з № 1 по № 4 групи приміщень № 77 в літері "А", загальною площею 60,30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що були передані ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008. 
Як правильно зауважив місцевий господарський суд, іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки. 
При цьому, статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. 
Тобто положеннями Закону України "Про іпотеку" чітко визначено наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, серед яких зазначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного майна, відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. 
Отже, у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно. У такому випадку, у разі невиконання позичальником своїх кредитних зобов`язань, іпотекодержатель, в силу частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку", має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна шляхом заявлення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки до особи, яка є власником іпотечного майна на момент заявлення таких вимог. 
Правові висновки про те, що у разі відчуження іпотечного майна вимога іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки має бути заявлена до особи, яка є власником такого майна на момент подання позову, є усталеними у судовій практиці Верховного Суду (постанови від 07.05.2019 у справі № 926/3371/17, від 23.01.2020 у справі № 916/2558/18, від 18.04.2019 у справі № 15/5009/1800/11, від 05.05.2020 у справі № 161/6253/15-ц, а також постанова від 24.06.2020 у справі №904/9896/17. 
Отже, з урахуванням наведених вище норм закону та встановлених обставин, визнаних судовими рішеннями фактів, перевіривши надані суду розрахунки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про законність та обґрунтованість заявленої до визнання суми забезпечених грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" до боржника ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" за кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 в загальній сумі 242 183,36 Доларів США з якої: 129 107,32 Доларів США тіло кредиту; 30 891,95 Доларів США залишок заборгованості по процентам; 4684,09 Доларів США заборгованість по комісії; 77 500 Доларів США пеня.
Зважаючи на приписи абз. 4 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, відповідно яких склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника. 
Враховуюче викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявленого до визнання розміру забезпечених грошових вимог АТ КБ "ПриватБанк" до боржника ТОВ "Альфа-Капітал-Інвест" за кредитним договором в розмірі 242 183,36 доларів США, що станом на 17.02.2025 згідно офіційного курсу НБУ (41,6299) становить 10 082 069 грн. 
Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що наявність у кредитора оригіналу заставної є обов`язковою умовою підтвердження його прав, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, виконання зобов`язань за спірними кредитними договорами забезпечено іпотекою відповідно до договорів від 01.11.2007 та 23.01.2008. Ці договори укладені у встановленому законом порядку, посвідчені нотаріусами та зареєстровані у відповідних реєстрах. 
Апелянт звертає увагу суду на пункт 5 договорів іпотеки, а також на те, що за іпотечним договором із умовою про видачу заставної належним кредитором є саме законний власник (держатель) заставної, а право вимоги «слідує за» цінним папером, а не за самим лише договором. При цьому з тексту договору іпотеки від 01.11.2007 (реєстр. № 330) безпосередньо вбачається, що заставну фактично випущено: у договорі зазначено, що «за цим договором випущена заставна серії ПБ № 010035, видана 01 листопада 2007 року». Цей самий факт підтверджується Витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, в якому міститься запис про заставну ПБ № 010035 (зареєстровано 01.11.2007). Отже, твердження суду про «невидачу заставної» прямо спростовується матеріалами справи: заставна існує як окремий борговий цінний папір. Відтак, наявність у кредитора оригіналу заставної є обов`язковою умовою підтвердження його прав.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 5 договору іпотеки від 01.11.2007, а також договору іпотеки від 23.01.2008 одночасно з укладенням цього договору, Іпотекодавець і Позичальник підписують в одному оригінальному екземплярі заставну (далі — Заставна) і передають Заставну Іпотекодержателю. При цьому на всіх оригіналах цього договору робиться відмітка про видачу Заставної. Після підписання Заставної Іпотекодержатель реєструє іпотеку за даним договором і Заставну в Державному реєстрі іпотек.
За умови, що Іпотекодержатель залишається власником Заставної, у випадку, якщо Іпотекодавець і Іпотекодержатель домовились внести зміни до Заставної і цього договору, Позичальник, Іпотекодавець і Іпотекодержатель анулюють заставну і оформлюють нову Заставну. Після реєстрації нової Заставної Іпотекодержателем у Державному реєстрі іпотек Іпотекодержатель і Іпотекодавець укладають договір про внесення змін у цей договір.
В оскаржуваній ухвалі від 14.04.2026 суд першої інстанції вказав на те, що кредитором до матеріалів справи не надано оригіналу або копії заставної, судом також встановлено відсутність відміток про видачу заставних на копіях іпотечних договорів, наданих до матеріалів справи, та відсутність реєстрації заставних в Державному реєстрі іпотек.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що у договорі іпотеки від 01.11.2007 вказано, що за цим договором випущена заставна. Крім того у матеріалах справи міститься копія Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (№ витягу: 15240630, дата видачі — 01.11.2007), у якому містяться відомості про заставну ПБ №010035, зареєстровано 01.11.2007. При цьому, кредитором до матеріалів справи не надано оригіналу або копії заставної, на копії договору іпотеки 23.01.2008 відмітки про видачу заставної не міститься.
Проте, той факт, що судом першої інстанції окремі обставини встановлені з певною неповнотою, не вплинуло на правильність висновку суду першої інстанції про збереження за кредитором статусу належного іпотекодержателя.
Так, місцевий господарський суд вказав на те, що відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами. Тобто іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію, що спрямована на гарантування кредитору - іпотекодержателю права на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного майна у разі наявності боргу. Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до його припинення або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно зі статтею 18 Закону України "Про іпотеку", наявність інформації про посилання на видачу заставної або її відсутність є істотною умовою іпотечного договору. Оскільки спірні договори іпотеки містять пряму вказівку на підписання та передачу заставної, вимоги закону щодо погодження цієї істотної умови сторонами дотримані.
Відповідно до статті 20 Закону, заставна — це борговий цінний папір, який засвідчує безумовне право його власника на отримання від боржника виконання за основним зобов`язанням, а в разі невиконання — право звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі статтею 21 Закону, заставна складається в письмовій формі в одному примірнику на бланку стандартної форми та повинна містити суворо визначені обов`язкові реквізити. Стаття 22 Закону регламентує умови реалізації прав за заставною, визначаючи, зокрема, що знаходження заставної в іншої особи (кредитора) свідчить про те, що зобов`язання не виконано, а у разі повного виконання основного зобов`язання заставна підлягає передачі боржнику та анулюється.
Отже, як правильно зауважив місцевий господарський суд, за змістом вказаних норм, заставна є окремим інструментом цивільного обігу (цінним папером), який оформлюється виключно за умови, що це прямо передбачено іпотечним договором. Її головна мета — полегшити обіг майнових прав (наприклад, шляхом передачі заставної іншій особі через індосамент) та спростити процедуру задоволення вимог кредитора. Системний аналіз умов іпотечного договору у їх зв`язку з положеннями статей 20-22 Закону України "Про іпотеку" дає підстави обґрунтовано стверджувати, що невиконання сторонами зобов`язання щодо фактичного оформлення (емісії) заставної не може мати наслідком недійсність цього договору в цілому. Невидача заставної розглядається судом виключно як порушення окремих умов договору та автоматично не позбавляє іпотекодержателя права пред`явлення вимоги до іпотекодавця. Сама по собі відсутність оригіналу заставної не спростовує факту існування чинного основного зобов`язання та дійсних прав кредитора, які передбачені безпосередньо договорами іпотеки.
Відтак, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтовним висновок місцевого господарського суду про те, що за відсутності в матеріалах справи доказів переходу прав за заставною до третіх осіб, статус кредитора як належного іпотекодержателя залишається чинним.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними вказані доводи апелянта про обов`язковість надання оригіналу заставної для підтвердження прав кредитора з огляду на те, що системне тлумачення статтей 1, 17, 18, 20-22 свідчить про те, що заставна є додатковим, а не конститутивним елементом іпотечних правовідносин.
Щодо посилання апелянта на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №754/5554/16-ц, колегія суддів зазначає, що правові висновки у зазначеній справі та у справі, що розглядається, прийняті за інших фактичних обставин. Так предметом розгляду у справі №754/5554/16-ц є розгляд судами питання визнання недійсним договору купівлі-продажу заставної, а в справі ж яка розглядається - визнання грошових вимог кредитора в процедурі банкрутства на підставі укладених договорів іпотеки та основних зобов`язань за кредитними договорами, відтак такі висновки є нерелевантними.
Крім того, апелянт у скарзі вказує на те, що місцевий господарський суд безпідставно відмовив у застосуванні наслідків спливу п`ятирічної позовної давності за Кредитним договором №KIR0GK01550171 від 23.01.2008 (яка спливла 24.01.2018), помилково пославшись на переривання її перебігу попередніми зверненнями Банку до судів. Суд не застосував висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/13805/16-ц щодо необхідності розмежування вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням та вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Проте, суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи апелянта з огляду на їх необґрунтованість та зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу
Отже, під позовною давністю слід розуміти строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.
Пред`явлення позову як форми захисту суб`єктивного права є одним з етапів здійснення матеріального права. Втім, хоча позовна форма захисту цивільних прав є основною формою їх захисту в суді і в ЦК України йдеться саме про позовну давність, проте встановлені законом строки застосовуються і до цивільно-правових вимог, які не оформляються у вигляді позову, зокрема у справах про банкрутство.
Тому у вирішенні питання застосування позовної давності у справі про банкрутство необхідно керуватися нормами ЦК України, глава 19 "Позовна давність" якого включена до книги першої "Загальні положення", а отже, її положення поширюються не лише на договірні, а й на інші цивільні правовідносини.
За таких умов положення про позовну давність поширюються і на майнові вимоги кредиторів, заявлені до боржника у справі про його банкрутство.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з п. 7.1 Кредитного договору № KIR0GK01550171 від 23.01.2008, строк кредитування встановлено до 23.01.2013. Відповідно до п. 7.1.1 цього Договору, Позичальник (Клименко О.М.) зобов`язався повернути кредит згідно з порядком та у строк, які вказані у п. 7.1. Таким чином, повне погашення кредиту мало бути проведено в останній день визначеного строку — тобто фактично до 23.01.2013 (включно).
Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін; договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. 
Як вбачається з п. 4.5 Кредитного договору № KIR0GK01550171, сторони у письмовій формі погодили, що термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за цим Договором встановлюється тривалістю 5 років.
Позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України (ст. 260 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Враховуючи, що останнім днем строку повернення кредиту за Договором є 23.01.2013, перебіг п`ятирічної позовної давності розпочався 24.01.2013. За правилами ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. 
Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, останнім днем для пред`явлення АТ КБ "ПриватБанк" вимог за вказаним Договором було 24.01.2018.
Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Суд враховує, що після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання, до нового строку не зараховується. Переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду позову з дотриманням вимог процесуального закону.
При цьому відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто новий строк позовної давності, після його переривання починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову.
Ініціюючим кредитором (АТ КБ "ПриватБанк") надано суду докази численних звернень до судів із позовами про звернення стягнення на майно та стягнення заборгованості за вказаним Договором, зокрема:
В липні 2012 Банк звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 2610/17524/2012) з позовом про звернення стягнення на нерухоме майно. Рішенням від 18.04.2013 вимоги банку було задоволено.
У січні 2015 року Банк звернувся до Святошинського районного суду м. Києва (справа № 759/706/15-ц). Рішенням від 25.05.2015 вимоги банку також задоволено.
У лютому 2018 року Банк пред`явив позов до Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/7022/18) про звернення стягнення на майно. Судове провадження ще триває.
З огляду на встановлені факти, суд констатує, що АТ КБ "ПриватБанк" послідовно вчиняло активні дії щодо судового захисту своїх порушених прав.
Окрім встановлених фактів звернення до суду за захистом свого порушеного права, суд вважає за необхідне звернути увагу на законодавчі особливості її обчислення у зв`язку із запровадженням в Україні карантину та воєнного стану.
Відповідно до пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки загальної та спеціальної позовної давності продовжувалися на строк дії такого карантину. Суд зазначає, що карантин діяв в Україні з 12 березня 2020 року до 1 липня 2023 року (офіційно припинений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року). При цьому безпосередньо законодавча норма щодо продовження строків позовної давності на час карантину набрала чинності 02 квітня 2020 року.
У подальшому, у зв`язку із військовою агресією, з 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан. З метою захисту прав учасників цивільних правовідносин законодавцем було доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України пунктом 19. Відповідно до вказаних змін, строки позовної давності у період дії воєнного стану спочатку були продовжені (з 17 березня 2022 року), а згодом —зупинені (починаючи з 30 січня 2024 року). Тобто закон пов`язував зупинення строків позовної давності з об`єктивними обставинами дії воєнного стану, що додатково гарантувало збереження права кредитора на судовий захист у цей період.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.06.2023 у справі №755/13805/16ц підтримала висновок, згідно з яким слід розмежовувати вимоги про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Переривання загальної позовної давності за вимогою про стягнення боргу за основним зобов`язанням не перериває перебігу загальної позовної давності за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки і навпаки (близький за змістом висновок у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 442/7773/17, від 28 вересня 2022 року у справі № 754/16764/17, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 201/15310/16, від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, від 19 жовтня 2022 року у справі № 712/19272/12, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року у справі № 205/2480/19, від 2 листопада 2022 року у справі № 344/19567/19, від 1 лютого 2023 року у справі № 522/9497/14-ц).
Так, як правильно зауважив суд першої інсианції, пред`явлення кредитором у 2012 році позову до позичальника про звернення стягнення на предмет іпотеки не перервало позовну давність за вимогою до позичальника про стягнення заборгованості за спірним договором, а пред`явлення в січні 2015 року позову про стягнення заборгованості не перериває строк позовної давності щодо вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки.
За змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому, так і в позасудовому порядку.
Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.
Враховуючи право позивача згідно за приписом ч.5 ст.267 ЦК України отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин. Це також випливає із загального правила, встановленого ст.74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з вимогою про захист порушеного права (відповідні висновки викладені у постановах ВП ВС від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц та від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17).
При цьому вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, суд, з огляду на положення ст.13 ЦК України («Межі здійснення цивільних прав»), має враховувати добросовісність поведінки як позивача (заявника), так і відповідача протягом всього періоду з моменту виникнення … (права на позов) і до моменту звернення з позовом, зважаючи на характер спірних правовідносин між сторонами, особливості їх нормативного регулювання, надані сторонам права та покладені на них обов`язки тощо (позиція викладена у постановах ВС від 05.03.2020 у справі № 14/325"б”, від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, від 23.12.2021 у справі № 910/15584/16).
Пунктом 18.7 Договору іпотеки від 23.01.2008 Іпотекодавець ( ОСОБА_2 ) зобов`язалась не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найом), у лізінг, наступну іпотеку, у спільну діяльність або в позику, а також не здійснювати до видачі заставної його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя.
Частиною 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку" передбачена можливість іпотекодавця відчужувати предмет іпотеки, крім встановлених законом випадків, коли відчуження предмета іпотеки заборонено, - виключно на підставі згоди іпотекодержателя.
З огляду на встановлені вище обставини, суд першої інстанції враховано поведінку сторін у спірних правовідносинах. Як зазначено вище АТ КБ "ПриватБанк" протягом тривалого часу послідовно вживав усіх можливих та передбачених законом заходів, спрямованих на захист свого порушеного права, зокрема неодноразово звертався до суду з позовами про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості, що підтверджується матеріалами справи. 
Водночас іпотекодавцем, всупереч вимогам іпотечного законодавства, зокрема ст. 9 Закону України "Про іпотеку" та умовам іпотечного договору, було здійснено відчуження предмета іпотеки без згоди іпотекодержателя, після чого зазначене майно неодноразово переходило у власність інших осіб шляхом подальших реєстраційних дій, внаслідок чого у спірного майна тричі змінився власник.
Як правильно наглосив суд першої інстанції дії щодо зміни власника іпотечного майна, з приховуванням таких обставин від іпотекодержателя є очевидно недобросовісними, містять ознаки зловживання правом і кваліфікуються як фраудаторні. Штучна багаторазова зміна власників предмета іпотеки створила для іпотекодержателя об`єктивні та тривалі перешкоди (утруднення) для своєчасної реалізації його права на судовий захист.
Оскільки неможливість своєчасного задоволення вимог АТ КБ "ПриватБанк" за рахунок предмета іпотеки була безпосередньо зумовлена недобросовісними діями самого іпотекодавця та подальших набувачів майна, суд не може дозволити відповідачу отримати вигоду з власної неправомірної поведінки.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про визнання причин пропуску АТ КБ "ПриватБанк" позовної давності об`єктивними та поважними. З метою забезпечення справедливого балансу інтересів та ефективного захисту порушеного права кредитора від недобросовісних дій, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про необхідність надати судовий захист заявленим вимогам, відмовивши у застосуванні наслідків спливу позовної давності.
Водночас, довід апелянта про те, що суд першої безпідставно відмовив у застосуванні наслідків спливу п`ятирічної позовної давності за Кредитним договором № KIR0GK01550171 від 23.01.2008 (яка спливла 24.01.2018), помилково пославшись на переривання її перебігу попередніми зверненнями Банку до судів, ґрунтуються на неправильному розумінні змісту оскаржуваного рішення та не спростовують висновків суду першої інстанції. Місцевий господарський суд врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 14.06.2023 у справі № 755/13805/16-ц, щодо необхідності розмежування actio in personam та actio in rem, дійшов обґрунтованого висновку про визнання причин пропуску АТ КБ "ПриватБанк" позовної давності об`єктивними та поважними, оскільки неможливість своєчасного задоволення вимог АТ КБ "ПриватБанк" за рахунок предмета іпотеки була безпосередньо зумовлена недобросовісними діями самого іпотекодавця та подальших набувачів майна. Відтак, вказані доводи апелянта підлягають відхиленню.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що заявлені забезпечені вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підтверджені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.
Крім того, апелянт вказує на те, що резолютивній частині ухвали визнав вимоги Банку у повному заявленому розмірі – 13 489 237,38 грн (3 407 168,32 грн + 10 082 069,06 грн), тобто включив до реєстру вимог кредиторів і ту частину вимог, яку арбітражний керуючий не визнав, у тому числі пеню в розмірі 77 500,00 дол. США. При цьому в мотивувальній частині ухвали суд не навів жодного обґрунтування того, чому він відступив від висновку арбітражного керуючого та визнав вимоги в більшому розмірі, не спростував мотивів невизнання пені (необґрунтованість та сплив позовної давності) і не дослідив окремо обґрунтованість кожної складової вимог. Таким чином, наявна пряма суперечність між мотивувальною та резолютивною частинами судового рішення, що відповідно до статті 236 ГПК України є ознакою його незаконності та необґрунтованості. 
Проте, такі доводи скаржника суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на те, що суд самостійно перевіряє обґрунтованість заявлених грошових вимог кредитора до боржника, а відсутність окремого спростування мотиву арбітражного керуючого щодо пені не свідчить про незаконність та необґрунтованість судового рішення з огляду на те, що у мотивувальній частині наведено достатні правові підстави для визнання грошових вимог на підставі належних та достатніх доказів та преюдиціальному значенні судових рішень.
Крім того, все вищевикладене свідчить про те, що судом першої інстанції детально перевірено підстави виникнення грошових вимог кредитора, їх характер, встановлення розміру та моменту їх виникнення, що свідчить про дотримання підвищеного стандарту доказування.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з правовою оцінкою, наданою судом першої інстанції, і не містять обставин, які б свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
? , , , 14.04.2026, ? 12.05.2026, «» 922/4464/24.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при прийнятті судом першої інстанції оскаржуваниїх ухвал, не знайшли свого підтвердження, а тому суд залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини 3 статті 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу, постанову суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
За змістом пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Так, при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).
Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення Бараона проти Португалії, 1987 рік, Хосце проти Нідерландів, 1998 рік; Бухкольц проти Німеччини, 1981 рік; Бочан проти України, 2007 рік).
Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 31.10.2026 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.07.2026 №4928-IX).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини введення в Україні воєнного стану, поточну ситуацію що склалася в місті Харкові та Харківській області, з огляду на об`єктивні причини неможливості проведення судового засідання у строк встановлений в ч. 2 ст. 221 ГПК України, задля збереження безпеки учасників судового процесу та працівників суду, а також з метою реалізації учасниками справи процесуальних прав, передбачених ГПК України, суд застосував принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до практики Європейського суду з прав людини.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Капітал-Інвест» залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.04.2026 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 12.05.2026 у справі №922/4464/24 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 15.09.2026.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук 

Суддя В.С. Хачатрян