справа № 489/1124/26  провадження №2/489/1315/26

РІШЕННЯ
Іменем України

08 липня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді      Коваленка І.В.,
за участю секретаря судового засідання   Лупової Є.І.,

в присутності:
позивача   ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області (далі – нотаріальна контора), ОСОБА_2 про визнання противоправними дій у відкритті спадкової справи та зобов`язання вчинити певні дії 

встановив:
У лютому 2026 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати протиправними дії державного нотаріуса нотаріальної контори у відкритті спадщини по спадковій справі №157/2018 за заявою ОСОБА_2 ; зобов`язати нотаріальну контору видати ОСОБА_2 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у відкриті спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за його заявою від 07.02.2018 нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 157/2018 після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також нотаріусом було прийнято заяву про прийняття спадщини від спадкоємиці за заповітом ОСОБА_2 . Постановою нотаріуса від 02.02.2023 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку з посиланням на те, що оригінали документів знаходяться у іншого спадкоємця.
У зв`язку із цим, позивач звертався до ОСОБА_4 (на теперішній час – Інгульський) районного суду міста Миколаєва з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на обов`язкову частку. Рішенням суду від 28.09.2023 його позові вимоги було задоволено та визнано право власності на обов`язкову частку. 
При ознайомлення із матеріалами спадкової справи встановив, що прізвище заповідача у заповіті вказано як « ОСОБА_5 », при тому що в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 26.03.2018 зазначено, що померла « ОСОБА_6 ». 
У зв`язку із цим вважає, що нотаріус не мав права видавати свідоцтво про спадщину за заповітом, а повинна була видати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій згідно Закону України «Про нотаріат».
Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
У відзиві на позов від 26.03.2026 відповідач – нотаріальна контора в задоволенні позовних вимог просить відмовити.
Відповідачем вказано, що заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 надійшла до нотаріальної контори поштою та була зареєстрована в Книзі обліку і реєстрації спадкових прав за № 366. На вказаній заяві справжність підпису ОСОБА_1 не була засвідчена нотаріально, через що спадкоємцю було 24.04.2018 за № 846/02-14 надіслано повідомлення-роз`яснення щодо надання заяви, оформленої належним чином або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. 14.05.2018 позивач особисто звернувся до нотаріальної контори та подав заяву про прийняття обов`язкової частки в спадщині, як непрацездатний за віком син. Заява про прийняття спадщини за заповітом від ОСОБА_2 надійшла до нотаріальної контори поштою 02.08.2018 і була долучена до уже заведеної спадкової справи.
Стосовно доводів позивача про невідповідності прізвища спадкодавця у заповіті та свідоцтві про смерть то за даними Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 19.03.2026, 07.02.2018 була проведена реєстрація актового запису про смерть Інгульським районним у місті Миколаєві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за прізвищем « ОСОБА_5 » та видано свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_2 . 26.03.2028 були внесені заміни в актовий запис про смерть в прізвище померлої, яке змінено на « ОСОБА_6 », про що видано свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_3 .
Щодо вимоги позивача до нотаріальної контори про зобов`язання видати ОСОБА_2 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у відкриті спадщини за заповітом, то така вимога суперечить діючому законодавству.
Також повідомлено, що ОСОБА_2 не зверталася до нотаріуса за отримання свідоцтва про право на спадщину або за постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. 
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 16.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Цією ухвалою, в порядку досудової підготовки справи, витребувано у нотаріальної контори спадкову справу № 157/2018. 
Ухвалою суду від 08.04.2026 витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Коноваленка В.В. копію паспорта та копію документа про реєстраційний номер облікової картки платника податків спадкодавця, які надавались при посвідченні заповіту від 22.11.2017 за №№741, 742; витребувано з Інгульського районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України інформацію про особу, яка зверталась 26.03.2018 за внесення змін до актового запису про смерть щодо прізвища ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 27.05.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Протокольно ухвалою від 08.07.2026 відмовлено у прийняття до розгляду заяви позивача від 03.07.2026 про зміну предмету позову та повернення до стадії підготовчого провадження. Підставою відмови є недотримання вимог частин третьої, п`ятої статті 49 ЦПК України, а саме зміна підстав позову після закриття підготовчого провадження та ненадання доказів направлення заяви іншим учасникам справи, хоча про відзив позивачу було відомо 08.04.2026. 
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що нотаріус не мала прави приймати заяву ОСОБА_2 , так як заповіт було складено неправомірно. 
У заяві від 20.04.2026 нотаріальна контора розгляд справи просила здійснювати за відсутності її представника та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, що не перешкоджає розгляду справи за її відсутності. 
Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , якій позивач є сином.
Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 , серія НОМЕР_3 , та повторним свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_4 .
Із дослідженої судом спадкової справи № 157/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 встановлено, що її заведено державним нотаріусом за заявою позивача від 24.04.2018, яка надійшла до нотаріальної контори поштою, та в подальшому поданою ним нотаріально посвідченою заявою від 14.05.2018.
Крім позивача, заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_7 , онуком спадкодавця (заява від 03.07.2018), та відповідач ОСОБА_2 , правнука спадкодавця, яка прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом від 20.11.2017.
Із наявного у спадковій справі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Коноваленком В.В. 20.11.2017 та зареєстрованого в реєстрі за №741, 742, вбачається, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 склала на користь ОСОБА_2 заповіт на все своє майно, яке належатиме їй на момент смерті. 
Із спадкової справи також встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.09.2023 у справі № 489/1240/23 визнано за ОСОБА_1 право власності на 36/400 житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування обов`язкової частки (1/4) за законом після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. 
Заочне рішення в установленому законом порядку не переглядалося та в апеляційному порядку не оскаржувалося. 
Із спадкової справи та відзиву на позов встановлено, що свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям державним нотаріусом не видавалися. Також не видавалася спадкоємцю ОСОБА_2 постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
Із доданої до позову копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.02.2023 № 36/02-31 вбачається, що державним нотаріусом відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відмова у вчиненні нотаріальних дій мотивована нотаріусом ненаданням ОСОБА_1 правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві.
Із Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 19.03.2026, встановлено, що 07.02.2018 проведена реєстрація актового запису про смерть Інгульським районним у місті Миколаєві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за прізвищем « ОСОБА_5 » та видано свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_2 . 26.03.2028 в актовий запис про смерть внесені заміни в прізвище померлої, яке змінено з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », про що видано свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_3 .
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19) та багатьох інших.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частин першої, другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, який за змістом статті 1233 ЦК України є особистим розпорядженням фізичної особи на випадок смерті.
Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), щодо яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі.
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 405/8279/15-ц (провадження № 61-17825св18).
Підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії.
Не заперечується передбачене статтею 50 Закону України «Про нотаріат» право заінтересованої особи оскаржити до суду в порядку позовного провадження нотаріальну дію. Однак, при такому оскарженні нотаріус буде належним відповідачем у справі, коли у позові йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства, тобто коли у позивача відсутній спір про право з іншою особою, крім нотаріуса.
Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.09.2018 у справі № 367/2847/16-ц (провадження № 61-13640св18).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2020 по справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) виклала висновок, що закріплене у статті 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване у тому випадку, якщо звернення з такою вимогою може призвести до відновлення порушеного права або інтересу безвідносно до дослідження правомірності дій інших осіб.
Із позову вбачається, що позивач вважає неправомірними дії нотаріуса із прийняття заяви відповідача ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері, якою за життя на користь відповідача був складений заповіт, а також зобов`язання нотаріуса вчинити нотаріальну дію із видачі відповідачу постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Таким чином, фактично має місце спір з відповідачем ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем за заповітом, про право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , а отже підстави для оскарження дій нотаріуса відсутні, оскільки вони не призводять до відновлення порушеного права або інтересу позивача.
Разом з цим, суд звертає увагу, що позивач не надав доказів визнання заповіту недійсним чи нікчемним.
Отже, з огляду на встановлені обставини суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, а також безпідставно заявив позовні вимоги до нотаріуса, залучивши його до участі у справі в якості відповідача.
Слід зазначити, що відповідно до частини першої, третьої, четвертої статті 49 Закону України «Про нотаріат», у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. 
Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.
Відповідно до на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.
Таким чином, наведеною нормою Закону України «Про нотаріат» визначено конкретні випадки коли нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальних дій, а також визначено коло осіб, на вимогу яких нотаріус постановляє постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, до яких суд не належить, так як на суд покладається обов`язок із надання оцінки щодо правомірності постанови державного виконавця. 
Щодо невідповідності прізвища спадкодавця у заповіті та свідоцтві про її смерть, то такі зміни в актовий запис про смерть були внесені лише 26.03.2018, тобто після посвідчення заповіту, а із наданих приватним нотаріусом на виконання ухвали суду від 08.04.2026 про витребування доказів копії паспорту та ідентифікаційного коду спадкодавця вбачається, що на дату посвідчення заповіту прізвище останньої було « ОСОБА_5 » (РНОКПП НОМЕР_5 ).
Так як суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову підстави для стягнення з відповідачів витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, відсутні. 

Керуючись статями 4, 19, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Відмовити у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання противоправними дій у відкритті спадкової справи та зобов`язання вчинити певні дії. 
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач –  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
відповідач – Друга миколаївська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: м.Миколаїв. пр.Миру, 46/1;
відповідач – ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 09.07.2026.

Суддя І.В.Коваленко