Справа 688/1464/26 
№ 2/688/1318/26 

Рішення 
Іменем України
27 липня 2026 року    м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Козачук С.В.,
з участю секретаря судового засідання Міськової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
встановив:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача
30.03.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В обґрунтування позову посилається на те, що згідно судового наказу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2017 з нього на користь відповідача здійснюється стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно до повноліття дитини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу постановою начальника Добровеличківського відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження НОМЕР_10.
Вказує, що був призваний на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 , але з 09.09.2025 самовільно її залишив, заробітну плату не отримував, а тому не мав змоги сплачувати аліменти, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 27120 грн. В подальшому поновився на військовій службі, яку проходить з 10.03.2026 у військовій частині НОМЕР_2 на посаді начальника складу.
30.03.2023 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , яка не працює, фінансово залежить від нього. Від шлюбу спільних дітей вони не мають, однак він утримує дітей дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
30.04.2024 під час виконання бойового завдання в Луганській області отримав поранення у вигляді вибухової травми та поранення, яке спричинило порушення чутливості та функцій правої кінцівки, хронічну двобічну сенсоневралгію, приглуховатість, гострий двобічний середній отит з лівобічним середньо-тяжким порушенням слуху, післятравматичну нейропатію правого ліктьового нерву з чутливими порушеннями, цефалгічний синдром, внаслідок чого погіршився його стан здоров`я та збільшились витрати на лікування та реабілітацію.
А тому, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, утримуваних із нього на підставі судового наказу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області №688/3201/17 від 31.10.2017 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його доходів на тверду грошову суму, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Позиція відповідача
Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Скоромна І.М. у судове засідання не з`явились. Адвокат Скоромна І.М. в системі «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі, у яких просила у задоволенні позову відмовити, залишити чинним рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2017 у справі №688/3201/17. Зазначає, що твердження позивача про те, що він утримує двох неповнолітніх дітей своєї дружини, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не підтверджені жодним належним і допустимим доказом. Єдиним документом, поданим на підтвердження такого «утримання», є довідка про склад сім`ї № 541 від 06.03.2026 року. Однак цей документ за своєю правовою природою засвідчує виключно факт зареєстрованого місця проживання осіб за однією адресою. Довідка про склад сім`ї не підтверджує: - факту фактичного матеріального утримання дітей дружини саме позивачем; - розміру витрат позивача на таке утримання; - відсутності фінансової участі біологічного батька дітей, особи з прізвищем « ОСОБА_8 » в їх утриманні: аліменти, добровільна фінансова допомога тощо); - позбавлення біологогічного батька батьківських прав; - відсутності у дітей інших джерел утримання. Ключова юридична обставина, на яку відповідач звертає увагу суду: діти дружини позивача носять прізвище « ІНФОРМАЦІЯ_8 », а не « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». Це підтверджує, що позивач не всиновлював цих дітей у встановленому законом порядку згідно ст. ст. 207, 227 СК України, тобто між ним та цими дітьми правового зв`язку немає. Жодного рішення суду про покладення на позивача обов`язку утримання дітей немає, і відповідних обставин позивачем не доведено. Таким чином, ані юридичного, ані документально підтвердженого фактичного обов`язку позивача утримувати дітей своєї дружини не існує. 
Крім того, позивач вказує на непрацевлаштування своєї дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Проте жодного доказу того, що дружина не працює через об`єктивні причини, суду не надано. Дружина позивача є особою працездатного віку. Її добровільне непрацевлаштування є виявом її власного вибору, а не об`єктивною неможливістю працювати. Такий вибір не може створювати додаткового фінансового тягаря для неповнолітнього рідного сина позивача та не є передбаченою законом підставою для зменшення розміру аліментів або зміни способу їх стягнення. 
Щодо доводів про стан здоров`я та поранення позивача. Відповідач з повагою ставиться до військової служби позивача та не заперечує сам факт отримання ним поранень 10.05.2024 та 26.07.2024 роки під час виконання бойових завдань, що підтверджується довідками № 1084 та № 23558 військоволікарської комісії, а також довідкою від 20.08.2024 про діагнози. Разом з тим, сам факт наявності поранень і хронічних захворювань автоматично не створює правових підстав для зміни способу стягнення аліментів. З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжує проходити військову службу, з 10.03.2026 року поновлений у списках в/ч НОМЕР_2 на посаді начальника складу, і отримує грошове забезпечення військовослужбовця, що включає посадовий оклад, надбавки за особливі умови проходження служби та бойові виплати відповідно до чинного законодавства України. Медичне забезпечення військовослужбовців здійснюється державою на безоплатній основі у військово-медичних закладах. Отже, посилання на погіршення матеріального становища у зв`язку з пораненнями не підкріплено жодним доказом реальних додаткових витрат позивача, що не покриті державою. 
Щодо заборгованості позивача зі сплати аліментів. Згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.10.2017 року та матеріалами виконавчого провадження № 75509833 (лист виконавчого органу № 6/387/4/26 від 26.01.2026 р.), станом на 01.03.2026 за позивачем рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 27120,00 грн, цей факт визнається самим позивачем у позовній заяві. Наявність такої заборгованості за період, що передував як укладенню нового шлюбу 30.08.2023 року, так і мобілізації 09.09.2025 року, свідчить про систематичне невиконання позивачем встановленого судом обов`язку з утримання власної рідної дитини і до настання обставин, на які він посилається у позові. Зміна способу стягнення аліментів на тверду грошову суму на рівні мінімуму 50 % прожиткового мінімуму, фактично легалізує заниження виплат на дитину та погіршить її матеріальне становище, що суперечить самій меті аліментних зобов`язань.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд о 09 год 30 хв 28.05.2026, який відкладено до 10 год 30 хв 27.07.2026.
26.07.2026 представник відповідача ОСОБА_7 - адвокат Скоромна І.М. в системі «Електронний суд» подала додаткові пояснення, 
Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 від 08.09.2016.
На підставі судового наказу, виданого 31.10.2017 Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області у справі №688/3201/17 2-н/688/66/17 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 30.10.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вказаний судовий наказ №688/3201/17 пред`явлено до виконання та на його підставі начальником Добровеличківського відділу ДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерcтва юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження НОМЕР_10.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом №688/3201/17 від 31.10.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_10 заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.03.2026 становить 27120 грн.
30.08.2023 позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 , що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 30.08.2023.
Згідно довідки №541 від 16.03.2026, виданої виконавчим комітетом Помічнянської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, до складу сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого по АДРЕСА_1 , входять: дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пасинок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , падчерка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Батьками неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що підтверджується даними свідоцтв про їх народження серії НОМЕР_5 від 26.07.2011 та серії НОМЕР_6 від 06.09.2016 відповідно.
Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, учасником бойових дій, що підтверджується даними посвідчення серії НОМЕР_7 від 01.09.2015.
Згідно довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №22004 від 04.05.2024 та № 23558 від 31.05.2024 начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_1 , 1992 року народження, 21.02.2024 одержав вибухову травму, цефалгічний синдром, 30.04.2024 одержав вибухову травму, ВОСП м`яких тканин с/3 правого передпліччя, післятравматичну нейропатію правого ліктового нерву з чутливими порушеннями, цифалгічний синдром, двобічну сенсоневральну приглуховатість. Поранення отримані військовослужбовцем під час виконання бойового завдання.
Внаслідок отриманих травм ОСОБА_1 проходив лікування та потребує реабілітації, що підтверджується даними документів медичного огляду лікаря-терапевта від 20.08.2024, записів з медичної картки лікаря хірурга, невропатолога, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2577, довідки військово-лікарської комісії №1087 від 10.05.2024, довідки військово-лікарської комісії №2988 від 26.07.2024, даних первинної медичної картки.
Застосовані норми права
Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.
Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 Сімейного кодексу України).
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Мотиви та висновки суду
З`ясувавши думки учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку у задоволенні позову відмовити з огляду на таке.
Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з відповідачем ОСОБА_2 , за її заявою та на її користь стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття,
До матеріалів позовної заяви позивачем не було долучено доказів на підтвердження того, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно утримання якого виник спір щодо способу стягнення аліментів, проживає разом з ним. Натомість відповідачем долучено докази на спростування вказаної обставини. 
Як вбачається з положень ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Отже, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. 
Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2024 року у справі № 273/148/20 провадження № 61-11381св20.
Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його заробітку (доходу), а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає.
Відповідно до частини першої статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Таким чином, суд дійшов висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу задоволення заявленої ним вимоги, є безпідставним, адже позивач, як платник аліментів, має право звертатися до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення.
Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких стягувач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
Враховуючи вищевикладене та те, що позивач вимог про зменшення розміру аліментів не заявляв, а лише просить суд змінити спосіб їх стягнення, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позову.
На підставі ст.ст. 141, 150, 180-183, 192, 273 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-82, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд 
вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Суддя:    Світлана КОЗАЧУК