Справа № 517/328/26
Провадження № 2/517/210/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року с-ще Захарівка

Захарівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,
секретаря судового засідання Грабовій І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Куксов В.Г. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 5 000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту звернення з позовом до сулу і до досягнення дітьми повноліття, а також просив стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
В позовній заяві посилається на те, що протягом спільного проживання позивача з відповідачем у сторін народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На даний час діти проживають разом із позивачем. Відповідачка матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає, чим ухиляється від виконання обов`язку з їх утримання.
Рішенням Захарівського районного суду Одеської області від 20 березня 2026 року по справі № 517/1118/25 ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішення законної сили не набрало.
Вважає, що з відповідачки необхідно стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок) грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту звернення з даним позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 02.04.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 22 квітня 2026 року в задоволенні клопотання представника відповідача, адвоката Оліярник Г.І. про зупинення провадження у справі № 517/328/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів було відмовлено.
Ухвалою суду від 13 травня 2026 року підготовче провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів закінчено та призначено вказану справу до розгляду по суті.
Ухвалою суду від 03 червня 2026 року клопотання представника позивача задоволено та повернуто до стадії підготовчого провадження.
Ухвалою суду від 22 червня 2026 року підготовче провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів закінчено та призначено вказану справу до розгляду по суті.
Представник позивача, адвокат Куксов В.Г. у судове засідання не з`явився, до матеріалів справи додавши заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі та без участі позивача (а.с. 70).
ОСОБА_2 в судові засідання 22 квітня 2026 року, 13 травня 2026 року, 03 червня 2026 року, 22 червня 2026 року та 04 серпня 2026 року не з`явилася, натомість належним чином повідомлялася про час, день та місце розгляду справи, шляхом скеровування кореспонденції суду по місцю реєстрації, однак відзив не подавала, причини поважності неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. При цьому, конверт з кореспонденцією суду про виклик в судове засідання, надісланий на адресу місця реєстрації відповідача, повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Представник відповідача, Оліярник Г.І. у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 2, 4, 6, 7 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно із частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
При вирішенні питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито 02.04.2026 року, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199 ЦПК України сплинули, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 02.04.2026 відповідачем подано не було.
Поряд з цим, частина 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Крім того, відповідно до вимог ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Таким чином, подальше відкладення розгляду даної справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи.
Згідно відповіді № 2550983 від 02.04.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд вважає, що відповідачка не з`явилася до суду без поважних причин, не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріли справи, вислухавши учасників, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.
За час спільного проживання у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 11-12).
Згідно копії довідки про склад сім`ї та проживання Підвисоцької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області від 15 липня 2020 року № 663, позивач ОСОБА_1 разом із своїм доньками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , що також підтверджується актом від 12.10.2018 року (а.с. 13-14).
Згідно копії довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 15.03.2022 року № 514, ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . До складу сім`ї входять: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 15).
Рішенням Захарівського районного суду Одеської області від 20 березня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Орган опіки та піклування Захарівської селищої ради Роздільнянського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 16-18).
Згідно характеристики на ученицю 8-Б класу СЗШ № 22 ім. В.Стефаника, м. Львів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.06.2025 року вбачається, що характеристика відносно дитини позитивна. Крім того вказано, що батько цікавиться навчанням та поведінкою доньки в школі та підтримує тісний зв`язок з класним керівником. Мати шкільним життям доньки не цікавиться (а.с. 52).
Згідно психолого-педагогічної характеристики відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , учениці 6-В класу СЗШ № 22 ім. В.Стефанка м. Львів від 18.06.2025 року вбачається, що дитина позитивно характеризується за місцем навчання. Також з характеристики вбачається, що батько самостійно виховує дітей та бере активну участь у шкільному житті дітей. Мати із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає (а.с. 52 зворотня сторона, 53).
З копії висновку Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування від 27.01.2026 року № 260001-вих-10115 вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнії дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 54-55).
З копії акта оцінки потреб сім`ї/особи та копії висновку оцінки потреб сім`ї вбачається малолітні діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживають разом з батьком – ОСОБА_1 (а.с. 56-59).
Предметом спору є стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на малолітніх дітей.
Так, згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України).
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Отже, судом достовірно встановлено, що на теперішній час сторони разом не проживають. Діти перебувають на утриманні батька. Відповідачка свій обов`язок по утриманню дітей не виконує
Частина 3 ст. 181 СК України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Одночасно законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст.182 СК України).
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 3512,00 грн.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
Необхідність та достатність розміру аліментів для забезпечення гармонійного розвитку однієї дитини в щомісячній сумі 5 000,00 грн., під час розгляду справи стороною позивача не доведено.
На підставі вище викладеного, враховуючи, що аліменти на дитину присуджуються у твердій грошовій сумі, відповідачка є працездатною, з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік», а також беручи до уваги рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 гривень на кожну щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття.
Такий розмір аліментів відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України, та має забезпечити право малолітньої дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).
Крім того, частиною 2 ст.184 СК України, визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 331, 20 грн. (ст. 141 ЦПК України).
Щодо вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Як передбачено ст.15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19), витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати позивача на правничу допомогу, як зазначено в позові складають 10 000 грн. 
Разом із тим, до матеріалів справи не додано договору на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, тому у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат стороні.
За таких обставин слід відмовити у стягненні з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на одну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку з урахуванням суми індексації, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 01 квітня 2026 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Відповідно до статті 283 ЦПК України направити відповідачу копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення через Захарівський районний суд Одеської області.

Суддя: