ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/7392/26
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання бездіяльності протиправною щодо не проведення індексації пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбаченої частиною 3 статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, у 2026 році - 1,121; зобов`язати здійснити перерахунок (індексацію) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбаченої частиною 3 статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, починаючи з 01 березня 2026 року – на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,121 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 №236 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році” та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що є особою з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи та перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ” (далі – Закон №796-ХІІ). 
Покликаючись на пункт 3 Постанови №236 позивач вказує, що з 01 березня 2026 року відповідач був зобов`язаний провести індексацію її пенсії. 
15 квітня 2026 року позивач звернулася через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України до ГУ ПФУ у Волинській області з питанням про надання інформації щодо проведення індексації пенсії у березні 2026 року. Проте, листом від 07 травня 2026 року №11248-9956/К-02/8-0300/26 ГУ Пенсійного фонду у Волинській області повідомило про відмову щодо проведення перерахунку пенсії з 01.03.2026 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2026 № 236 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2026 році”.
ОСОБА_1 такі дії відповідача вважає протиправними та з метою захисту порушеного права на належне пенсійне забезпечення просила позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12 червня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву від 25 червня 2026 року відповідач позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що на виконання судового рішення провів позивачу перерахунок пенсії, визначивши її розмір виходячи із восьми мінімальних пенсій за віком. Законом України від 29 червня 2021 року №1584-ІХ “Про внесення змін до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб” статтю 54 Закону №796-ХІІ доповнено частиною четвертою, відповідно до якої щорічній індексації підлягають розміри пенсій, передбачені частиною третьою цієї статті. Норма частини четвертої статті 54 Закону №796-ХІІ визначає умову індексації пенсій по інвалідності, які обчислені у розмірах, визначених частиною третьою цієї статті. На думку відповідача, пенсія позивача, перерахована на виконання судового рішення виходячи із восьми мінімальних пенсій за віком, не підлягає додатковій індексації відповідно до Постанови №236, оскільки це призведе до подвійного збільшення її розміру.
Інші заяви по суті справи сторони не подали.
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 02 липня 2024 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону №796-XII.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі №140/8352/24, яке набрало законної сили 27 березня 2025 року, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 за період з 02 липня 2024 року перерахунок основної пенсії відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021, статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ у редакції Закону України “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 06 червня 1996 року №230/96-ВР у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та виплачувати ОСОБА_1 основну пенсію у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком.
Окремою ухвалою цього суду від 03 лютого 2026 року в даній справі зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі №140/8352/24, в частині здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 основної пенсії за період з 01 січня 2026 року, відповідно до статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 №796-ХІІ, в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом станом на 1 січня календарного року виплати пенсії.
На виконання зазначеного рішення суду та окремої ухвали відповідач провів відповідний перерахунок пенсії позивача, з 02 липня 2024 року розмір пенсії передбаченої статтею 54 Закону №796-ХІІ, – вісім мінімальних пенсій за віком становив 18888,00 грн (а.с.22). Станом на 01 березня 2026 року розмір пенсії позивача склав 23582,76 грн, де 20760,00 грн – вісім мінімальних пенсій за віком із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом станом на 01 січня 2026 року. 
ГУ ПФУ у Волинській області листом від 07 травня 2026 року №11248-9956/К-02/8-0300/26, у відповідь на звернення позивача щодо індексації пенсії, повідомило, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі №140/8352/24, яке набрало законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 за період з 02 липня 2024 року перерахунок основної пенсії відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021, статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ у редакції Закону України “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 06 червня 1996 року №230/96-ВР у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та виплачувати ОСОБА_1 основну пенсію у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком (а.с.11).
Не погоджуючись із діями відповідача щодо непроведення індексації її пенсії відповідно до Постанови №236, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року №1282-XII “Про індексацію грошових доходів населення” (далі– Закон №1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року №2017-III “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” (далі – Закон №2017-III), у якій зазначається, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону №2017-III).
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтею 4 Закону №1282-XII є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 9 Закону №1282-XII).
У зв`язку із необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15 лютого 2022 року було прийнято Закон України “Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства” №2040-ІХ (далі – Закон №2040-ІХ), яким частину п`яту статті 2 Закону №1282-XII було викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону №1282-XII в редакції Закону №2040-ІХ визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон №1058-IV).
Відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
З метою забезпечення ефективної реалізації права громадян на перерахунок їх пенсії постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Порядок №124), відповідно до пункту 5 якого у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 4 Порядку №124 визначено формулу обчислення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а також формулу визначення показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках).
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 01 березня.
Запровадивши удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема особам, пенсія яким призначена за Законом №1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів.
Пунктом 1 Постанови № 236 установлено, що з 1 березня 2026 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році” (Офіційний вісник України, 2019 р., №19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,121 з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Підпунктом 3 пункту 2 цієї Постанови також установлено, що розміри пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачені частиною третьою статті 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, підвищені відповідно до підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. №185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (Офіційний вісник України, 2024 р., № 24, ст. 1525), підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” (Офіційний вісник України, 2025 р., № 25, ст. 1669), підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 3 цієї постанови.
Отже, індексація пенсій відповідно до Постанови №236 проводиться згідно з Порядком №124 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії станом на 01 жовтня 2017 року на відповідні коефіцієнти.
Таким чином, положення Порядку №124, не узгоджені з приписами частини другої статті 42 Закону №1058-ІV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти:
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за приписами Закону);
показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (за приписами Порядку).
За результатами аналізу положень законодавства, Верховний Суд, зокрема у постановах Верховного Суду від 13 січня 2025 року у справі №160/28752/23, від 27 січня 2025 року у справі №620/7211/24, від 28 січня 2025 року у справі №400/4663/24, дійшов висновку, що абзац 1 в сукупності з абзацом 2 пункту 5 Порядку №124 повинні застосовуватися лише у відповідності з частиною другою статті 42 Закону №1058-ІV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення вказаної пенсії.
У постанові Верховного Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі №200/5836/24 відмовився відійти від висновків, викладених у названих вище постановах.
Розглядаючи заявлені позивачем вимоги, суд зауважує, що вирішальним питанням для розв`язання спору є визначення наявності правових підстав для проведення індексації пенсії, призначеної згідно зі статтею 54 Закону №796-XII.
Відповідно до названої правової норми, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими: для I групи інвалідності 6000 гривень; для II групи інвалідності 4800 гривень; для III групи інвалідності 3700 гривень; для дітей з інвалідністю 3700 гривень.
Розміри пенсії, передбачені частиною третьої цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону №1058-ІV.
Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною другою статті 67 Закону №796-XII передбачено, що крім індексації пенсії, яка здійснюється відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення, у разі, якщо величина середньої заробітної плати в Україні за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, за минулий рік зросла, то з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується в порядку, встановленому частиною другою статті 42 Закону №1058-ІV.
Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону №796-ХІІ, а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення закріплює Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 (далі – Порядок №1210).
Згідно з пунктом 1 названого Порядку, пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Тим часом пункт 10 Порядку №1210 передбачає, що призначення пенсії із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу за межами зони відчуження, провадиться на загальних підставах відповідно до Закону №1058-ІV або за вибором особи призначення пенсії провадиться відповідно до Закону №796-ХІІ у розмірах, визначених частиною третьою статті 54 цього Закону, тобто у фіксованих сумах: 6000 грн, 4800 грн, 3700 грн та 3700 грн.
Однак судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 грудня 2024 року у справі №240/1121/24 дійшла висновку, що законодавець вчергове порушив право на належний рівень соціального захисту та засадничий обов`язок держави щодо відшкодування завданої шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з чим під час обрахунку пенсії по інвалідності згідно з приписами частини третьої статті 54 Закону №796-ХІІ слід застосовувати норми названого Закону у редакції Закону №230/96-ВР, тобто проводити нарахування та виплату пенсій по інвалідності згідно з приписами частини третьої статті 54 Закону України у розмірі десяти, восьми, шести та трьох мінімальних пенсій за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком визначений положеннями статті 28 Закону №1058-ІV.
Згідно з частиною першою цієї правової норми мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження наведено у Законі України від 15 липня 1999 року №966-XIV “Про прожитковий мінімум” (далі – Закон №966-XIV).
Відповідно до статті 1 цього Закону прожитковий мінімум – вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
Статтею 4 Закону №966-XIV встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що прожитковий мінімум є динамічною величиною, яка визначається законодавчим органом щороку в залежності, зокрема, від економічних показників, для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості на визначену у Законі України про Державний бюджет України на відповідний рік дату.
Отже, пенсія, розрахована виходячи з показника прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підлягає перерахунку щоразу, коли Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік змінюється відповідна величина.
Тим часом передбачена частиною другою статті 42 Закону №1058-ІV індексація проводиться саме у зв`язку з незмінністю розрахункової величини, з якої проведено обрахунок пенсії згідно з положеннями Закону №1058-ІV, а саме середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Частина четверта статті 54 Закону №796-XII, якою позивач обґрунтовує свої вимоги, встановлює: розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Таким чином, механізм індексації, передбачений частиною четвертою статті 54 Закону №796-XII, є спеціальним і стосується виключно фіксованих розмірів, встановлених частиною третьою цієї статті. Оскільки частина третя не застосовується в даній справі (через її неконституційність), а пенсія позивача розрахована за кратним принципом до мінімальної пенсії за віком відповідно до попередньої редакції норми, частина четверта статті 54 Закону №796-XII не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Коефіцієнти збільшення вже враховані при визначенні розміру мінімальної пенсії за віком на відповідні періоди, оскільки мінімальна пенсія за віком встановлюється на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а прожитковий мінімум і мінімальна пенсія підлягають щорічному збільшенню відповідно до вказаних постанов Кабінету Міністрів України. Тому застосування додаткових коефіцієнтів до вже проведеного перерахунку на основі актуального розміру мінімальної пенсії за віком означало б подвійне врахування одного і того самого механізму індексації, що суперечить принципу однократності підвищення пенсійних виплат і вимогам бюджетного законодавства.
Порядок №1210 також не передбачає додаткового кумулятивного застосування коефіцієнтів індексації за минулі роки до пенсій, розрахованих у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком.
Таким чином, суд дійшов висновку, що спеціальний механізм індексації, передбачений частиною четвертою статті 54 Закону №796-XII, застосовується виключно до фіксованих розмірів, визначених частиною третьою цієї статті, яка наразі не діє. Для пенсій, встановлених у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до попередньої редакції норми, підвищення відбувається через загальний механізм індексації мінімальної пенсії за віком, який вже враховує всі зазначені коефіцієнти.
Такий висновок суду не суперечить наведеним вище положенням Закону №796-ХІІ, які передбачаються проведення індексації пенсії по інвалідності, призначеної згідно з названим Законом.
При вирішенні цієї справи, в силу норм частини п`ятої статті 242 КАС України, судом враховано правові висновки Верховного Суду у постанові від 15 травня 2026 року (справа №240/16039/25) за подібних зі спірними правовідносин.
Так, Верховний Суд у постанові від 15 травня 2026 року у справі №240/16039/25 виснував, що прожитковий мінімум є динамічною величиною, яка щороку переглядається законодавцем з урахуванням інфляційних процесів у державі. Таким чином, пенсія позивачки вже була проіндексована (збільшена) за рахунок зростання прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 2 093,00 грн до 2 361,00 грн, що стало базою для її перерахунку у восьмикратному розмірі.
Оскільки Закон №796-ХІІ передбачає два можливих варіанти розрахунку пенсії по інвалідності: виходячи з заробітку, отриманого за період роботи у зоні забруднення, або із заробітку, отриманого не в такій зоні, а також виходячи з мінімальної пенсії за віком, відрізняються і способи проведення індексації таких пенсій: для першого варіанту шляхом застосування коефіцієнтів збільшення, для другого - шляхом зміни розміру мінімальної пенсії за віком, який дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Наведене узгоджується з приписами Постанови №124, яка передбачає проведення перерахунку пенсій, обчислених відповідно до статті 54 Закону України №796-ХІІ саме у розмірі відшкодування фактичних збитків, а не у мінімальному розмірі.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі №400/6254/24 за результатами надання правової оцінки діям органу Пенсійного фонду України щодо відсутності підстав для проведення індексації пенсії позивача після проведення її перерахунку у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судом встановлено, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року у справі №140/8352/24 та окремої ухвали цього ж суду від 03 лютого 2026 року відповідач провів перерахунок пенсії позивача, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого на 2024 рік у розмірі 2361 грн (у 2024-2025 роках), встановленого на 2026 рік у розмірі 2595 грн у 2026 році, в результаті чого основний розмір пенсії склав з липня 2024 року 18888,00 грн (2361 грн х 8), з січня 2026 року – 20760,00 грн (2595 грн х 8). Цей розмір повністю відповідає судовому рішенню і враховує всі механізми підвищення мінімальної пенсії за віком, які відбулися у тому числі з 2024 по 2026 роки.
За наведеного у цьому судовому рішенні правового регулювання та з урахуванням правозастосовчих висновків Верховного Суду у постанові від 15 травня 2026 року у справі №240/16039/25, суд дійшов висновку, що підстави для проведення індексації пенсії позивача із застосуванням коефіцієнтів збільшення, яка перерахована у зв`язку зі зміною розміру мінімальної пенсії за віком, відсутні.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надані, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк