Справа № 643/225/26
Провадження № 2/643/3365/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

21.08.2026          м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Замікули Б.С.,
за участю секретаря судового засідання Юшиної К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1481-9685 від 09.12.2024 у загальному розмірі 44422,95 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 13278,59 грн, заборгованість за нарахованими процентами – 22056,53 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України – 9087,83 грн, а також судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою вебсайту (navse.ua) було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1481-9685, підписаний позичальником шляхом введення одноразового ідентифікатора. За умовами договору кредитодавець відкрив позичальнику невідновлювану кредитну лінію на суму 18000,00 грн строком на 300 календарних днів, зі стандартною процентною ставкою
1,00 % за кожен день користування кредитом та комісією за видачу кредиту у розмірі 20,00 % від суми кредиту. Додатковими угодами № 1–5 сторони узгодили надання додаткових коштів у кредит, унаслідок чого загальна сума наданого кредиту склала 31300,00 грн, а строк кредитування продовжувався на 300 календарних днів з моменту укладення кожної додаткової угоди.
Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти на банківський рахунок відповідача. Відповідач узяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 10.11.2025 утворилася заборгованість у заявленому розмірі, що і стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 27.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Виклик відповідача, зареєстроване місце проживання якої встановити не видалося за можливе, ухвалено здійснювати через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, будь-яких клопотань до суду не направляла.
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзиву; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки всі перелічені умови дотримані, суд, зважаючи на відсутність заперечень з боку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, наведене положення слід розуміти так, що у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, коли його проголошення не відбувається, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення, навіть якщо фактичне вирішення справи відбулось у судовому засіданні, яким завершено її розгляд; при цьому незбіг дати судового засідання та дати ухвалення (складення повного) судового рішення не є порушенням прав учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що 09.12.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1481-9685 у формі електронного документа, підписаний позичальником шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За умовами
п. 4.1, 4.6, 4.7, 4.9 договору кредитодавець відкрив позичальнику невідновлювану кредитну лінію на суму 18000,00 грн строком 300 календарних днів (дата повернення – 04.10.2025), зі стандартною процентною ставкою 1,00 % за кожен день користування кредитом та одноразовою комісією за видачу кредиту 20,00 % від суми кредиту.
Додатковими угодами № 1 від 20.12.2024 (2000,00 грн), № 2 від 06.01.2025 (1100,00 грн), № 3 від 16.01.2025 (7000,00 грн), № 4 від 26.04.2025 (1600,00 грн) та № 5 від 02.06.2025 сторони узгодили надання позичальнику додаткових грошових коштів у кредит із одночасним продовженням строку кредитування, який згідно з умовами кожної додаткової угоди становить 300 календарних днів з моменту її укладення. Загальна сума наданого за договором кредиту склала 31300,00 грн.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявними у справі документами про перерахування коштів, а також частковим погашенням заборгованості, що відображено у розрахунку заборгованості. Ці обставини відповідачем не спростовані.
Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 10.11.2025 заборгованість відповідача становить 44422,95 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом (тілом) – 13278,59 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом – 22056,53 грн; заборгованість за процентами річних, нарахованими за п. 8.2 договору з посиланням на ст. 625 ЦК України, – 9087,83 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Положенням ст. 525, 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлений строк; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов`язання умов (ст. 610 ЦК України).
Договір між сторонами укладено в електронній формі відповідно до вимог ст. 3, ч. 1, 9, 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 639 ЦК України. Момент підписання договору позичальником одноразовим ідентифікатором надає йому юридичне значення власноручного підпису, а сам договір є укладеним у письмовій формі. Доказів того, що договір укладено іншою особою, або що кредитні кошти перераховано на рахунок, який відповідачу не належить, матеріали справи не містять.
З урахуванням наведеного суд визнає доведеними факт укладення сторонами кредитного договору, надання позивачем кредитних коштів та невиконання відповідачем обов`язку з повернення кредиту і сплати процентів у передбачений договором спосіб.
Вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню, суд зважає на таке.
Вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом (тілом) у розмірі 13278,59 грн та заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 22056,53 грн є обґрунтованими. Проценти за користування кредитом нараховані позивачем за визначеною договором фіксованою ставкою у межах строку кредитування, який унаслідок укладення додаткових угод № 1–5 продовжувався на 300 календарних днів з моменту укладення кожної з них і на дату складення розрахунку (10.11.2025) не сплив. Розмір цих складових заборгованості підтверджений наданим позивачем розрахунком, який відповідає умовам договору та відповідачем не спростований. За таких обставин вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Разом із тим вимога про стягнення заборгованості за «процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України» у розмірі 9087,83 грн задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування трьох процентів річних за ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, тобто застосовується за неправомірне користування коштами. Натомість проценти за користування кредитом за ч. 1 ст. 1048 ЦК України є платою за правомірне користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України та охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватися одночасно за один і той самий період. Такий правовий висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та є усталеним у практиці Верховного Суду.
За правомірне користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору стягуються проценти на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, а за неправомірне користування ними поза межами такого строку – три проценти річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України (аналогічний висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду у справі № 921/387/18). У цій справі позивач одночасно за той самий період нарахував і проценти за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), і «проценти річних» зі спливом строків сплати відсотків, що суперечить наведеним висновкам.
Крім того, зі змісту п. 8.2 договору вбачається, що передбачені ним «73000 (сімдесят три тисячі) процентів річних» нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення сплати процентів та комісії саме як наслідок невиконання або неналежного виконання позичальником обов`язків за договором, тобто за своєю правовою природою є не процентами у розумінні ст. 625 ЦК України, а окремою мірою відповідальності (санкцією) за прострочення. Установлення такого розміру процентів (73000 % річних) явно виходить за межі трьох процентів річних, визначених ст. 625 ЦК України як компенсаційний механізм, і не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності як складовим загального конституційного принципу верховенства права (п. 6 ч. 1 ст. 3, ст. 509, 627 ЦК України).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що під час стягнення заборгованості необхідно керуватися чітко обумовленими між сторонами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають кредитодавцю змогу вийти за межі узгодженого та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності й розумності (постанова Верховного Суду від 12.02.2025 у справі
№ 679/1103/23).
За таких обставин правових підстав для стягнення з відповідача заявлених «процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України» у розмірі 9087,83 грн немає, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач жодних доказів на спростування позовних вимог або розрахунку заборгованості суду не надала.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог.
З урахуванням наведеного позов підлягає частковому задоволенню – на суму 35335,12 грн (13278,59 грн заборгованості за кредитом та 22056,53 грн заборгованості за процентами за користування кредитом). У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Оскільки позов задоволено частково (на 79,54 % заявлених вимог), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог – 2117,74 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265, 268, 280–284, 289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1481-9685 від 09.12.2024 у розмірі 35335,12 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 13278,59 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом – 22056,53 грн.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 2117,74 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (код ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407);
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).
Повне судове рішення складено та підписано 21.08.2026.

Суддя         Борис ЗАМІКУЛА