Справа № 712/6381/26
Провадження № 1-кп/712/884/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року         м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 ,
представника потерпілого – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
захисника – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026250310000719 від 11.03.2026, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Корсунь-Шевченківський, Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, студента Черкаської медичної академії, неодруженого, немаючого на утриманні дітей, працюючого фельдшером-лаборантом діагностичної лабораторії Черкаського відділення заготівлі крові та її компонентів ТОВ «ЦСК «Біофарма Плазма», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_5 10.03.2026 близько 20 год. 33 хв., перебуваючи біля приміщення відділення банку АТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване за адресою: м.Черкаси, бул.Шевченка, 243/10, маючи злочинний умисел, спрямований на пошкодження чужого майна – приміщення відділення банку АТ КБ «ПриватБанк», що перебуває у володінні та користуванні юридичної особи - АТ КБ «ПриватБанк», умисно, шляхом підпалу пошкодив фасад приміщення, кондиціонер, вхідні двері, пластикові ролети, а саме підійшов до вказаного приміщення та вилив горючу речовину, яка у своєму складі містить змінений світлий нафтопродукт, вид якого встановити не видалось можливим з причини фізико-хімічних змін його складу, на фасад приміщення та вхідні двері, після чого за допомогою засобу розведення вогню - сірників, здійснив підпал вказаної речовини, внаслідок чого відбулось займання кондиціонерів та вхідних дверей. Після цього, ОСОБА_5 , впевнившись, що йому вдалось здійснити намір, спрямований на підпал приміщення відділення банку, покинув місце вчинення злочину.
В подальшому, цього ж дня близько 20 год. 39 хв. ОСОБА_5 повернувся на місце вчинення злочину та за допомогою засобу розведення вогню - сірників повторно вчинив підпал фасаду приміщення та вхідних дверей відділення банку, після цього впевнившись, що йому вдалось здійснити намір, спрямований на повторний підпал приміщення відділення банку, покинув місце вчинення злочину.
Вказаними протиправними діяннями ОСОБА_5 , відповідно до довідки балансової вартості, спричинив матеріальну шкоду юридичній особі - АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 5586 гривень 29 коп.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, тобто в умисному пошкодженні чужого майна, вчиненому шляхом підпалу.
Також, ОСОБА_5 всупереч вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 (далі - Положення), та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, Розділу І, V, Х Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №359 від 29.06.2005 (у редакції наказу Міністерства оборони України 20.10.2015 №569), без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу та місці, у невстановлений спосіб, придбав бойовий припас, а саме: корпус ручної бойової наступальної осколкової гранати М67 із підривником дистанційної дії М213, який переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та зберігав там до 13 год. 34 хв. 11.03.2026, без передбаченого законом дозволу.
11.03.2026 у період часу з 13 год. 34 хв. до 16 год. 00 хв. у встановленому законом порядку, в ході проведення обшуку квартири, за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції було виявлено та вилучено: корпус ручної бойової наступальної осколкової гранати М67 із підривником дистанційної дії М213, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-26/3136-ВТХ від 20.03.2026 у конструктивному поєднанні являють собою ручну бойову гранату М67, яка відноситься до категорії вибухових пристроїв військового призначення - боєприпасів.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_5 показав, що в березні 2026 року він познайомився на сайті знайомств з дівчиною Софією. Після 3-4 днів спілкування, вона запропонувала зустрітись в неї вдома, поговорити, випити кави. Коли він чекав біля під`їзду за адресою, яку вона йому скинула, на його мобільний телефон подзвонив чоловік та представився співробітником Служби безпеки України. Вказаний чоловік повідомив, що дівчина ОСОБА_7 ніби-то видає позиції українських військових, і запропонував ОСОБА_5 , щоб він допоміг з її затриманням. Він погодився, та написав адресу місця проживання Софії. Потім, т.зв. «співробітник СБУ» сказав відійти на 5-10 хв., поки буде проводиться затримання дівчини Софії, щоб вони не бачили один одного. Вже через 10 хв. ОСОБА_5 скинули на телефон відеозапис із ніби-то затриманням ОСОБА_7 , на якому вона називає повністю своє ім`я. Потім, т.зв. «співробітник СБУ» зателефонував, та повідомив, що в цей вечір є нагода затримати куратора, який направляє таких людей як ОСОБА_7 , та попросив ОСОБА_5 про допомогу. Після деяких сперечань ОСОБА_5 погодився допомогти, і йому на телефон скинули адресу відділення АТ КБ «ПриватБанк» (м.Черкаси, бул.Шевченка, 243), та сказали піти туди і сфотографувати автомобілі, які там є. Після виконання завдання, т.зв. «співробітник СБУ» перетелефонував і сказав, що потрібен бензин, 5 літрів; повідомивши, що планується операція, вони приїдуть опергрупою на затримання куратора. При цьому, ОСОБА_5 не запитав для чого потрібен бензин, вважаючи, що для заправки машини. Чоловік скинув адресу заправки в районі Митниці, куди потрібно піти придбати бензин. ОСОБА_5 пішов і купив каністру з 5-ма літрами бензину. Всі витрачені кошти йому відразу були повернуті на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», що підкріпило довіру до представника спецслужби. Після цього, ОСОБА_5 сказали повертатись до банку, де він чекав 10-15 хв. Потім йому зателефонував т.зв. «співробітник СБУ» та повідомив, що вони склали план затримання куратора, і ОСОБА_5 потрібно буде просто поставити каністру перед банком, перевернути і відійти. Він виконав вказівку. Через кілька хвилин йому передзвонив чоловік і сказав, що потрібно підпалити бензин. ОСОБА_5 вказав, що він цього робити не буде, на що йому сказали, що без його допомоги вся операція провалиться, і у всіх будуть проблеми. Після деякого спілкування його переконали здійснити підпал, що просили транслювати на камеру - через відеозв`язок в месенджері Телеграм, щоб були докази затримання куратора. ОСОБА_5 перевернув каністру і підпалив бензин. Від першої спроби було незначне займання, полум`я не поширилось. Через деякий час чоловік зателефонував та повідомив, що погано розгорівся бензин, і сказав підійти ще раз до фасаду приміщення відділення банку, та повністю підпалити каністру з бензином. ОСОБА_5 виконав завдання. Йому сказали, що зараз їде опергрупа, і він може іти з місця події. ОСОБА_5 пішов додому, і через 10 хв. виявив, що вся переписка із т.зв. «співробіником СБУ», та дівчиною Софією зникла. На наступний день 11.03.2026 його затримали. Пояснюючи свій вчинок, ОСОБА_5 вказав, що довірився стороннім людям, хотів допомогти Україні.
Стосовно епізоду з бойовими припасами, ОСОБА_5 показав, що ввечері 10.03.2026, коли він чекав на дівчину Софію неподалік її під`їзду, біля смітника він знайшов тубус, не заглядав, що там всередині. Обвинувачений взяв знахідку, думав наступного дня віднести її до поліції. Вказана річ була вилучена працівниками поліції наступного дня під час проведення обшуку за місцем його проживання.
ОСОБА_5 щиро розкаювався у вчиненому, висловив самоосудження своєї поведінки, вказавши, що через його необачність постраждало майно банку. Він зазначив, що нині навчається в Черкаській медичній академії, працює фельдшером-лаборантом діагностичної лабораторії Черкаського відділення заготівлі крові та її компонентів ТОВ «ЦСК «Біофарма Плазма». ОСОБА_5 проживає в м.Черкаси, де винаймає кімнату в квартирі. Стосовно заявленого цивільного позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення матеріальної шкоди, обвинувачений покладається на розсуд суду, вказавши, що він готовий виправить ситуацію та відшкодувати завдану шкоду в межах своїх можливостей. 
11.05.2026 разом з обвинувальним актом до суду подано цивільний позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Представник потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав цивільний позов, просив його задовольнити та стягнути з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме витрати на здійснення відновного ремонту фасаду відділення банку АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м.Черкаси, бул.Шевченка, 243/10, в сумі 349091 грн. 85 коп. 
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .
Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.194 КК України, а саме умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу; та ч.1 ст.263 КК України, - придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст.ст.65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги, що скоєні кримінальні правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.
ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є студентом Черкаської медичної академії, працює фельдшером-лаборантом діагностичної лабораторії Черкаського відділення заготівлі крові та її компонентів ТОВ «ЦСК «Біофарма Плазма», неодружений, на утриманні дітей немає, за місцем навчання та роботи характеризується позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування заподіяної шкоди.
18.05.2026 ОСОБА_5 відшкодував шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 5586 грн. 29 коп. (квитанція №1.670469309.1 від 18.05.2026).
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
В судових дебатах представник потерпілого АТ АБ «ПриватБанк» під час вирішення питання про призначення покарання ОСОБА_5 покладається на розсуд суду. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та за ч.1 ст.263 КК України – позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визначає за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Водночас, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою органами з питань пробації за місцем проживання, та на підставі ст.75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
Призначене покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.75 КК України, на переконання суду, надасть обвинуваченому ОСОБА_5 змогу довести своє виправлення, стати корисним для суспільства, а також справить на нього належний виховний вплив щодо недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень в подальшому.
Підстав для застосування положень статті 69 КК України суд не вбачає.
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.03.2026 у справі №712/3442/26 застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб; визначено розмір застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 133120,00 грн.
16.03.2026 ОСОБА_5 звільнено з-під варти з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», у зв`язку із внесенням застави в сумі 133120,00 грн.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, необхідно зарахувати у строк покарання, призначеного за даним вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 11.03.2026 до 16.03.2026, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді застави слід залишити без змін до набрання вироком законної сили. 
Згідно з ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, суд зазначає таке.
11.05.2026 разом з обвинувальним актом до суду подано цивільний позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Під час судового розгляду представник потерпілого та цивільного позивача просив, з урахуванням уточнення позовних вимог, стягнути з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «ПриватБанк» матеріальну шкоду в сумі 349091 грн. 85 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.03.2026 шляхом підпалу пошкоджено фасад приміщення відділення «Черкаське №15» АТ КБ «ПриватБанк», розташоване за адресою: м.Черкаси, бул.Шевченка, 243/10. Для проведення відновного ремонту фасаду приміщення, банк поніс витрати. На підтвердження ціни позову до суду надано, зокрема: договір підряду №Р-0138926 від 02.04.2026, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» (Замовник), та ФОП ОСОБА_8 (Підрядник); Локальний кошторис 02-01-01 проведення ремонтних робіт по реконструкції фасаду відділення за адресою: м.Черкаси, бул.Шевченка, 243/10, що здійснюється в 2026 році, за яким договірна ціна складає 349091 грн. 85 коп. (Додаток №3 до Договору підряду №Р-0138926 від 02.04.2026); Акт приймання виконаних будівельних робіт за червень 2026 року, ін.
Під час судового розгляду обвинувачений покладає на розсуд суду вирішення цивільного позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України).
Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Сторона захисту не надала до суду докази на підтвердження своїх заперечень щодо ціни позову.
Під час судового розгляду позивачем підтверджені вимоги, заявлені у рамках цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, зокрема, витрати на здійснення відновного ремонту фасаду відділення банку АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м.Черкаси, бул. Шевченка, 243/10.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення цивільного позову та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь АТ КБ «ПриватБанк» матеріальної шкоди в сумі 349091 грн. 85 коп.
В порядку ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 8236 грн. 56 коп (висновок експерта №СЕ-19/124-26/3315-ФХД від 09.04.2026 в сумі 2674 грн. 20 коп.; висновок експерта №СЕ-19/124-26/3313-ФХД від 26.03.2026 в сумі 2674 грн. 20 коп.; висновок експерта №СЕ-19/124-26/3314-ФХД від 30.04.2026 в сумі 2888 грн. 16 коп).
Питання скасування арешту суд вирішує відповідно до вимог ст.174 КПК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ч.15 ст.615, ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк покарання, призначеного за даним вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 11.03.2026 по 16.03.2026, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді застави до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (посвідка на постійне місце проживання ІН019707, видана 19.09.2013, орган видачі 7101; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заставу в сумі 133120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) гривень, внесену ним 16.03.2026 за ОСОБА_5 , на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, згідно квитанції від 16.03.2026, відповідно до ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси від 13.03.2026 у справі №712/3442/26.
Цивільний позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в сумі 349091 (триста сорок дев`ять тисяч дев`яносто одна) гривня 85 коп.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 16.03.2026 у справі №712/3417/26.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 8236 (вісім тисяч двісті тридцять шість) гривень 56 коп.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- мобільний телефон Iphone 13, imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 , з сім карткою НОМЕР_4 ; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 ; шкіряну куртку чорного кольору, штани джинсові синього кольору, кепку білого кольору; кросівки сірого кольору, 42 розміру, які передано на зберігання до камери схову для речових доказів Черкаського районного управління поліціїГУНП в Черкаській області – повернути за належністю ОСОБА_5 ;
- недопалок, полімерна ємність, дерев`яний аплікатор, фрагменти металу,сірники безпечні із штрих-кодом №4820116280075, осколки (уламки) корпусу ручної бойової наступальної осколкової гранати М67 та рештки підривника М213, які передані на зберігання до камери схову для речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області – знищити;
- фіскальний чек № 3000904454 з АЗС «Укрнафта» на суму 1144.95 грн.; 2 оптичні носії інформації – диски DVD-R із відеозаписами за 10.03.2026 із фасаду приміщення ломбарду «Сейф», розташованого за адресою: м.Черкаси, бул.Шевченка, 243; 1 оптичний диск DVD-R із відеозаписами за 10.03.2026 із будівлі торгового центру, що розташований за адресою: м.Черкаси, вул.Гоголя, 291; 1 оптичний диск DVD-R із відеозаписами за 10.03.2026 із будівлі автомийки, що розташована за адресою: м.Черкаси, вул.В.Великого, 29/1, які приєднано до матеріалів кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя              ОСОБА_1