Справа № 456/1291/26
Провадження № 2/456/1212/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Валовін Ю. В. ,
секретаря     Байко В. З.
позивача       ОСОБА_1 
представника позивача     ОСОБА_2 
третьої особи      ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, 
ВСТАНОВИВ: 
Стислий виклад позицій сторін та учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 з допомогою електронної системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується талоном до ордеру № 251 від 19.10.1981 виданого КЕЧ Стрийського району Прикарпатського воєнного округу.
Відповідачі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою позивача, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є його сином, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 – онукою, третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дружиною позивача.
Разом з позивачем вони зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Відомостями про зареєстрованих осіб N? 114 від 20 .02.2026 р., видане Виконавчим комітетом Стрийської міської ради.
Відповідачі вже понад 15 років не проживають за адресою, де вони зареєстровані, оскільки виїхали на постійне місце проживання в Іспанію. Квартирою не цікавляться, їх речей в ній не має, покинули її добровільно. 
Не проживаючи за даною адресою, Відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймають, їх особистих речей в будинку не має і взагалі ним не цікавляться та ні на що не претендують.
Ніяких перешкод у проживанні Відповідачів позивачем не чинилося, вони добровільно давно виїхали з квартири.
Реєстрація Відповідачів створює позивачу перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації Відповідачів позивач здійснює самостійно, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг не взмозі. 
Таким чином, позивач стверджує, що відповідачі без поважних причин понад 6 місяців не проживають у спірній квартирі, де немає їх майна та особистих речей, а тому втратили право користування жилим приміщенням у такому. 
19.05.2026 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_4 , якою остання повідомляє суд, про те що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розгляд справи здійснювати без неї.
19.05.2026 на адресу суду надійшла заява ОСОБА_5 , якою остання також повідомляє суд, про те що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розгляд справи здійснювати без неї.
Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Інших заяв по суті справи, виключно в яких, в силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Заяви (клопотання) учасників справи, процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026 справу розподілено судді Валовін Ю.В. 
13.03.2026 позовну заяву залишено без руху, з причин невідповідності останньої вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме позовна заява подана за допомогою системи «Електронного суду» з відсутніми доказами надсилання відповідачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та третій особі ОСОБА_3 копій поданих до суду документів. 
16.04.2026 ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області після виконання ухвали про усунення недоліків позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового засідання. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили викликати свідків, подавши відповідне клопотання. 
Протокольною ухвалою від 04.06.2026 суд задовольнив клопотання представника позивача про виклик свідків, розгляд справи відкладено на 14.07.2026.
Відповідач 3 в судове засідання не з`явився, заяв з висловленням позиції щодо заявленої до нього позовної вимоги не подав. Від інших відповідачів надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності.
За наслідком судового засідання 14.07.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив час його проголошення 16.07.2026.
16.07.202 учасники справи не з`явились на проголошення рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Враховуючи наведене вище, дата ухвалення рішення у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом є 17.07.2026.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до талону до ордеру № 251 від 19.10.1981 виданого КЕЧ Стрийського району Прикарпатського воєнного округу Красіков А. М. є основним квартиронаймачем в квартирі квартири АДРЕСА_2 , разом з сімєю в складі дружини ОСОБА_11 1960 р.н. та доньки ОСОБА_12 1978 р.н.
Згідно довідки № 114 від 20.02.2026 виданої виконавчим комітетом Стрийської міської ради, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З Акту № 27 від 30.06.2016 вбачається, що за наслідками проведення обстеження комунальної квартири АДРЕСА_2 виявлено згідно показів свідків та копій закордонних паспортів, що громадяни ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 хоч і зареєстровані за вказаною адресою проте фактично не проживають. 
24.06.2026 КП «УК «Комфортний Стрий» складено Акт № 134 про те що за наслідками перевірки комунальної квартири АДРЕСА_2 встановлено згідно показів свідків, що громадяни ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 хоч і зареєстровані за вказаною адресою проте фактично там не проживають.
Вказана інформація була підтверджена також допитаними в судовому засіданні свідками, а саме ОСОБА_13 яка є мамою чоловіка ОСОБА_4 , ОСОБА_14 яке є двоюрідною сестрою ОСОБА_11 .
З долучених позивачем квитанцій про оплату комунальних послу (квитанції до платіжних інструкцій № 5 від 11.11.2023, № 6 від 11.11.2023, № 7 від 11.11.2023, № 8 від 11.11.2023, № 9 від 11.11.2023, № 10 від 11.11.2023, № 43 від 13.11.2025, № 44 від 13.11.2025, № 45 від 13.11.2025, № 46 від 13.11.2025, № 47 від 13.11.2025, № 48 від 13.11.2025, № 14 від 12.12.2024, № 15 від 12.12.2024, № 16 від 12.12.2024, № 17 від 12.12.2024, № 18 від 12.12.2024, № 21 від 14.12.2024, № 73 від 15.12.2024, № 126 від 13.12.2021, № 127 від 13.12.2021, № 128 від 13.12.2021, № 129 від 13.12.2021, № 130 від 13.12.2021) вбачається, що протягом останніх 5 років саме позивач здійснює утримання квартири АДРЕСА_2 .
Позивач стверджує, що реєстрація осіб в житлі призводить до збільшення вартості комунальних послуг, а відтак порушує його права як основного квартиронаймача та особи яка утримає житло. 

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55 Конституції України).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи судом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Також, правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (рішення у справі Powelland Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р., у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р., у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999).
Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтею 71 ЖК України (діючого на дату виникнення спірних правовідносин) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім?ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім?ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років-протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період-протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров?я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров?я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий обліку відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров?я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв?язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі закордоном, протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів,опікуна чи піклувальника, у прийомну сім?ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування,-протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім?ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім?ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв?язку з виконанням обов?язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов?язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім?ї.
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі №490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71, 72 ЖК України, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Якщо тимчасова відсутність особи перевищила шість місяців, члени сім`ї, навіть колишні, а також наймодавець, мають право звернутись із позовом про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням (постанова Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №201/10924/13-ц).
Разом з тим, вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи (постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа №464/7923/16-ц).

Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та підтверджують наявність підстав для задоволення позову.
Перебування відповідача протягом тривалого часу на реєстраційному обліку за адресою житла позивача завдає збитків, оскільки нарахування платежів за певні комунальні послуги здійснюється з розрахунку зареєстрованих осіб. Вирішити проблему в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, оскільки місце перебування відповідача наразі невідомо.
Судом не встановлено поважності причин довготривалої відсутності відповідача за вказаною адресою, матеріалами справи підтверджується, що він припинив ставитися до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання.
Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Виходячи з вищенаведеного, принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено що  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 орієнтовно з 2006 року фактично не проживають за вказаною адресою реєстрації, комунальних послуг не сплачують, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинить, а намірів повернутись для проживання не виявляють.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання відповідачів  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 

Розподіл судових витрат між сторонами.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності в порядку ст. 13 ЦПК України суд зобов`язаний розглядати справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а тому судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем на його вимогу.
Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , такими, що втратили право користування житловою квартирою за адресою  АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 
Відповідач 1: ОСОБА_4 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Відповідач 2: ОСОБА_5 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 
Відповідач 3: ОСОБА_6 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 
Дата складення повного тексту рішення 17.07.2026.

Суддя      Юлія ВАЛОВІН