Єдиний унікальний номер 205/17985/25
Номер провадження2/205/208/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючого судді – Терещенко Т.П., 
за участю секретаря судового засідання - Яковенко Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 20 березня 2025 року було укладено кредитний договір №20.03.2025-100002261, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 12 000 грн. строком на 140 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 21 листопада 2025 року за договором утворилась заборгованість у розмірі 27 946,92 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту – 11 084,32 грн., процентів – 10 862,60 грн., неустойки – 6 000 грн. У зв`язку із вищевикладеним, представник позивача звернулась до суду з цією позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №20.03.2025-100002261 від 20 березня 2025 року в розмірі 27 946,92 грн., а також понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. 
Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 12 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник відповідача Лабовкін О.О. подав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив, що позивач на підставу своїх вимог посилається на кредитний договір № 20.03.2025-100002261 від 20 березня 2025 року та стверджує про наявність у відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідач вказаного договору не укладала, та не підписувала ні вказаний договір, ні паспорт, ні будь-які інші документи (ані шляхом використання одноразового ідентифікатора, ані в будь-який інший спосіб), в інформаційно телекомунікаційних системах вказаних осіб не реєструвалася, жодних взаємовідносин з ТОВ «Споживчий центр» не мала. Доказами відповідно до матеріального закону та сталої судової практики можуть бути платіжна квитанція, платіжне доручення, меморіальний касовий ордер, розписка тощо, відтак відсутність доказів перерахування грошових коштів відповідачу вказує, як не недоведеність факту наявності в відповідача обов`язку з повернення грошових коштів, так і в цілому - на неукладеність кредитного договору № 20.03.2025-100002261 від 20 березня 2025 року. Позивачем не доведено жодної з трьох перелічених фактів підписання договору одноразовим ідентифікатором, а саме: факт реєстрації відповідача в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; факт направлення суб`єктом електронної комерції відповідачу конкретної алфавітно-цифрової послідовності у якості одноразового ідентифікатора; факт введення відповідачем саме тієї алфавітно-цифрової послідовності, яку вона отримла від суб`єкта електронної комерції. Позивачем у наданому розрахунку заборгованості не вказано інформації щодо розміру застосованої відсоткової ставки, складових частин суми заборгованості за відсотками, а отже відповідач та суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків, у зв`язку з чим вважає, що у цій частині вимог слід відмовити. У наданій позивачем довідці-розрахунку про стан заборгованості також відсутня формула розрахунку, пояснення щодо методу розрахунку, щодо арифметичних дій, результатом яких стали суми. Надання позивачем необґрунтованого розрахунку, невказання в ньому формули розрахунку, відсутність будь-яких пояснень щодо методу розрахунку, щодо арифметичних дій, результатом яких стали суми, які позивач просить стягнути, а тим паче – відсутність навіть вихідних даних, на підставі яких здійснюється розрахунок свідчить про невиконання позивачем обов`язку доказування, а також про порушення вимог ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви, що є самостійною підставою для відмови в позові. Позивач зобов`язаний був списати відповідачу заборгованість за неустойкою в сумі 6 000 грн., адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак позивач списання неустойки не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає неустойку. Позивач не довів факту прийняття відповідачем запропонованих йому умов щодо розміру відсотків. Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Вищезазначене вказує на недоведення позивачем не лише факту надання/перерахування грошових коштів у кредит, а недоведення власне самих умов надання банківських послуг (у разі якщо б такі послуги дійсно надавалися), тому просила відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі та судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покласти на позивача.
Представником позивача Павленком Д.О. подано відповідь на відзив на позовну заяву, згідно з якою між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 20 березня 2025 року; 2) подання відповідачем заявки кредитного договору № 20.03.2025-100002261 (кредитної лінії) від 20 березня 2025 року; 3) надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №20.03.2025-100002261 (кредитної лінії) від 20 березня 2025 року, таким чином, було укладено кредитний договір №20.03.2025-100002261 від 20 березня 2025 року у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Ним подано електронну копію кредитного договору до суду разом з позовною заявою, оригінал кредитного договору судом не витребовувався, клопотання про його витребування відповідачем не подавалось. Документи, що складають кредитний договір підписувались відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний нею, як фінансовий. Відповідач не заперечує, що вказаний нею у кредитному договорі засіб зв`язку, (номер телефону) належить їй, або що на час укладення спірних договорів вона втратила вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. При подачі позовної заяви додано аідомості щодо ідентифікації відповідача через систему Bank ID, такі відомості були отримані у порядку і у формі, що передбачені специфікацією взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи BankID Національного банку України, затвердженою рішенням Ради Системи BankID Національного банку України, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, та від центрального вузла системи BankID Національного банку України були отримані зокрема дані, які однозначно ідентифікують відповідача. Проценти розраховуються у відповідності до бази розрахунку, тобто залишку непогашеного залишку від всієї суми кредиту та нараховуються щодня протягом строку, на який надається кредит. Обрахування загальних витрат за споживчим кредитом базуються на припущені, що позичальник буде виконувати свої зобов`язання належним чином, а саме згідно з графіком платежів. У випадку належного виконання зобов`язання проценти наступного чергового періоду були б обраховані, враховуючи зменшену базу розрахунку. Розрахунок заборгованості за кредитним договором проведений з урахуванням строку кредитування, виходячи із розміру процентної ставки, визначеної в кредитному договорі. Зазначає, що відповідач не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідач зазначила при оформленні договору, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений статтею 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором №20.03.2025-100002261 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Сторона відповідача не зазначила, яке саме її право, як споживача фінансової послуги, було обмежено кредитним договором, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги.
Представником відповідача ОСОБА_2 подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що позивачем подано відповідь на відзив за межами встановленого судом 5-денного строку, а саме: відзив було подано 26 грудня 2025 року, відтак строк на надання відповіді на відзив сплинув 31 грудня 2025 року, а фактично вказаний документ подано лише 12 січня 2026 року. За відсутності доказів підписання відповідачем договору №20.03.2025-100002261 від 20 березня 2025 року встановлена законодавством потенційна можливість укладення кредитних договорів в електронному вигляді не підтверджує його укладення в цьому конкретному випадку. Вимоги позивача стягнути грошові кошти, без їх належного розрахунку, може спровокувати ухвалення судового рішення не на підставі чітко встановлених об`єктивних даних, а на підставі припущень, в такому випадку рішення суду не відповідатиме засадам вимогам законності та обґрунтованості, тому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 02 березня 2026 задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про витребування доказі в у АТ «Універсал Банк» (а.с. 111).
Представник позивача Літовченко О.О. у позовній заяві просила суд проводити розгляд справи без участі їх представника.
Представник відповідача Дьоміна А.Д. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справи без її участі і без участі відповідача, та відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Судом встановлено, що 20 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №20.03.2025-100002261, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору, підпис відповідача на якому вчинено із застосовуванням електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 12 000 грн. строком на 140 днів з дати його надання і датою повернення (виплати) кредиту – 06 серпня 2025 року, зі сплатою процентної ставки та комісією (а. с. 22-28).
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів: отримання через систему Bank ID НБУ ідентифікаційних даних; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото.
Крім того, відповідно до п.п. 2.3.2., 2.3.3., 2.3.4., 2.3.5., 2.3.6., 2.3.7. кредитного договору, позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті; позичальник в особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір; у випадку погодження кредитодавця на обрані позичальником умови кредитодавець в особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця направляє позичальнику пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) та заявку, а також формує формуляр форми відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) в електронній формі для її заповнення та підписання позичальником; також для підписання позичальником відповіді про прийняття пропозиції (акцепту) позичальнику передається одноразовий ідентифікатор в повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на веб-сайті; позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаній пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищевказаному порядку. Примірник договору споживача підписується кваліфікованим електронним підписом уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу.
Згідно з пунктом 9.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії(ій) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором) у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії(ій) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором) до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с. 22-28).
Також відповідно до паспорта споживчого кредиту, який було підписано сторонами 20 березня 2025 року та підпис на якому вчинено ОСОБА_1 із застосовуванням одноразового ідентифікатора – А668, клієнту запропоновані умови: тип кредиту – кредитна лінія; сума/ліміт кредиту – 12 000 грн.; строк кредитування – 140 днів з дати його надання; з фіксованою процентною ставкою 300,86 відсотків річних; загальними витратами за кредитом — 13847,80 грн.; орієнтовною загальною вартістю кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) – 25847,80 грн.; реальною процентною ставкою 6 469,13 відсотків річних (а. с. 20-28).
Представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04 січня 2024 року, відповідно до якого, ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення» уклали договір про надання послуг з переказу коштів (а.с. 37-46).
Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
На виконання ували суду АТ «Універсал Банк» також надав відповідь №БТ/Е-9665 від 24 березня 2026 року про те, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано банківську карту № НОМЕР_1 та 20 березня 2025 року о 09:17:34 годин на платіжку картку № НОМЕР_1 було зараховано платіж у сумі 12 000 грн. (а.с. 121-122).
Крім того, позивачем долучено, довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором, з якого слідує, що позичальник ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка складається: 11 084,32 грн. – тіло кредитку; 10 862,60 грн. – відсотки; 6 000 грн. – неустойка, що на загальну суму 27 946,92 грн., а відсотки за кредитом нараховані за період з 20 березня 2025 року по 30 квітня 2025 року (а.с. 30).
У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 2 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Положеннями ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень.
Відповідно до матеріалів справи, заява-анкета клієнта на отримання фінансового кредиту в ТОВ «Споживчий центр», яка заповнена на ім`я ОСОБА_1 , містить внесенні анкетні данні відповідача та підписано сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором А668.
Разом з цим, відповідачем жодного разу не було заявлено, що зазначена заява було заповнена іншою особо, та вона не зверталась до кіберполіції через незаконне використання її персональних даних під час оформлення кредиту.
Також розмір заборгованості та її складові відповідачем не спростовано, контррозрахунку та/або доказів часткової чи повної сплати заборгованості суду не надано, та попередньо не оскаржувався сам кредитний договір.
Окрім цього, відповідно до відповіді АТ «Універсал Банк» було підтверджено, що 20 березня 2025 року о 09:17:34 годин на платіжку картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , було зараховано платіж у сумі 12 000 грн.
Разом з тим, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Отже, щодо неустойки в розмірі 6 000 грн., суд зазначає, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час воєнного стану нарахування неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань заборонено, а тому позовна вимога в частині стягнення неустойки є незаконною.
Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 11 084,32 грн., процентів –10 862,60 грн., що на загальну суму 21 946,92 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1 902,33 грн. (21 946,92 грн. * 2 422,40 грн./ 27 946,92 грн.).
Керуючись ст. ст. ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) заборгованість за кредитним договором №20.03.2025-100002261 від 20 березня 2025 року в розмірі 21 946,92 грн., яка складається з заборгованості: за тілом кредиту - 11 084,32 грн., процентів –10 862,60 грн. 
В іншій частині позовної заяви - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833) понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1 902,33 грн.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.П. Терещенко