Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
Справа №344/8535/26
Провадження №2/338/1259/26
14 вересня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Решетова В.В.,
з участю секретаря Смеречук Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,
в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №2019322 від 12 січня 2025 року в загальному розмірі 94 189,97 грн, з яких: 26 499,97 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 51 940,00 грн - заборгованість за процентами, 15 750,00 грн - неустойка, яку в позовній заяві позивач визначив як пеню. Також позивач просив стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 12 січня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір №2019322 про надання споживчого кредиту. Первісно кредит надано у сумі 28 000,00 грн строком на 360 днів. 13 січня 2025 року сторони уклали додаткову угоду, якою суму кредиту збільшено на 3 500,00 грн, унаслідок чого загальний розмір наданого кредиту становив 31 500,00 грн. За умовами договору стандартна процентна ставка становила 1 % на день, а за передбачених договором умов застосовувалася знижена ставка 0,85 % на день.
Позивач зазначив, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання, перерахувавши позичальнику кредитні кошти, натомість відповідач належним чином зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів не виконав. Після здійснення відповідачем часткових платежів залишок основного боргу становить 26 499,97 грн, а процентів - 51 940,00 грн. Крім того, первісним кредитором нараховано 15 750,00 грн неустойки (пені) за прострочення виконання зобов`язань.
22 жовтня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яке в подальшому перейменовано на ТОВ «СВЕА ФІНАНС», укладено договір факторингу №01.02-41/25, за яким до фактора перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №2019322.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 травня 2026 року позовну заяву було передано для розгляду до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області за підсудністю.
Ухвалою Богородчанського районного суду від 19 серпня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Представник позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував. 
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. 
Про причини неявки ОСОБА_1 суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. 
З огляду на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 
У зв`язку з неприбуттям в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. 
Суд, дослідивши письмові та електронні матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до статей 12, 13, 76, 77, 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що з наданого договору №2019322 про надання споживчого кредиту від 12 січня 2025 року вбачається, що він укладений між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі. Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором X646. Згідно з його умовами первісний кредитор надав відповідачу 28 000,00 грн на 360 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти. Стандартна процентна ставка встановлена у розмірі 1 % на день. Кінцевою датою повернення кредиту за графіком є 07 січня 2026 року.
Крім того, 13 січня 2025 року сторони в електронній формі уклали додаткову угоду до договору №2019322, підписану позичальником одноразовим ідентифікатором M998, якою суму кредиту збільшено на 3 500,00 грн - до 31 500,00 грн. Інші істотні умови кредитування, крім змінених додатковою угодою положень, залишено чинними.
Фактичне надання коштів підтверджується листами ТОВ «ПЕЙТЕК»: 12 січня 2025 року на зазначену позичальником платіжну картку перераховано 28 000,00 грн, а 13 січня 2025 року - додатково 3 500,00 грн. Отже, доказами підтверджено фактичне одержання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 31 500,00 грн.
За змістом статей 205, 207, 626, 628, 638, 639 ЦК України правочин може вчинятися в електронній формі, а договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість укладення електронного договору шляхом оферти та акцепту, у тому числі з підписанням електронного правочину одноразовим ідентифікатором.
Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08 квітня 2026 року у справі №705/1938/25 (провадження №61-13271св25) звернув увагу, що за дотримання процедури підписання електронного кредитного договору одноразовим ідентифікатором та досягнення згоди щодо істотних умов такий правочин відповідає письмовій формі. 
У даній справі, що розглядається електронна форма договору підтверджується не лише текстом договору та відомостями про одноразові ідентифікатори, а й фактичним перерахуванням коштів та наступним частковим виконанням договору відповідачем.
Відповідно до статей 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону, а порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов`язання умов.
За змістом статей 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та сплатити проценти у розмірі й порядку, встановлених договором.
Матеріалами справи підтверджено здійснення відповідачем часткового виконання свого зобов`язання, зокрема: 09 лютого 2025 року сплачено 12 705,26 грн, з яких 5 000,01 грн зараховано в погашення тіла кредиту і 7 705,25 грн - процентів; 10 березня 2025 року сплачено 7 367,01 грн, з яких 0,01 грн - тіло кредиту і 7 367,00 грн - проценти, а також здійснено коригування процентів на 318,00 грн; 09 квітня 2025 року сплачено 7 950,01 грн, з яких 0,01 грн - тіло кредиту та 7 950,00 грн - проценти.
Таким чином, із загальної суми виданого кредиту 31 500,00 грн в рахунок тіла погашено 5 000,03 грн, а непогашений залишок основної суми кредиту становить 26 499,97 грн. Ця частина розрахунку є арифметично правильною та узгоджується з даними про рух заборгованості.

Щодо стягнення заборгованості по відсоткам суд зазначає наступне.
В судовому засіданні встановлено, що за розрахунком первісного кредитора за період користування кредитом до 22 жовтня 2025 року нараховано 75 280,25 грн процентів. Із цієї суми відповідачем сплачено 23 022,25 грн, а 318,00 грн процентів списано (скориговано). Отже, залишок процентної заборгованості становить 75 280,25 грн - 23 022,25 грн - 318,00 грн = 51 940,00 грн.
Умовами пункту 1.5.2 договору передбачено, що після часткового дострокового погашення знижена процентна ставка застосовується включно до дати такого погашення, а надалі застосовується стандартна ставка. Після часткового погашення 09 лютого 2025 року розрахунок проведений за стандартною ставкою 1 % на день на фактичний залишок тіла кредиту. Подальші платежі 10 березня та 09 квітня 2025 року відповідно зменшували залишок основного боргу.
Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до цього Закону, не може перевищувати 1 %. Із договору та паспорта споживчого кредиту вбачається, що визначена для нього денна процентна ставка не перевищує зазначеної законодавчої межі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) сформулювала висновок, за яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу погодженого строку кредитування або після пред`явлення вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України.
У даному випадку спірні проценти нараховані лише до 22 жовтня 2025 року, тоді як погоджений сторонами строк кредитування спливав 07 січня 2026 року. Доказів того, що до 22 жовтня 2025 року первісний кредитор реалізував право на дострокове повернення всієї суми кредиту шляхом пред`явлення вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, матеріали, подані суду, не містять. Тому підстав вважати, що право на нарахування договірних процентів припинилося раніше, суд не встановив.
З огляду на наведене вимога про стягнення 51 940,00 грн процентів є підтвердженою належними доказами, відповідає умовам договору і підлягає задоволенню.

Щодо переходу права вимоги суд зазначає наступне.
22 жовтня 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яке згодом змінило найменування на ТОВ «СВЕА ФІНАНС», укладено договір факторингу №01.02-41/25. Відповідно до його умов право вимоги переходить до фактора після підписання договору, акта приймання-передачі Реєстру боржників та сплати фактором передбаченого договором фінансування.
Акт приймання-передачі Реєстру боржників підписано 22 жовтня 2025 року. Платіжною інструкцією №10206 від 22 жовтня 2025 року підтверджено сплату фактором на користь первісного кредитора фінансування у сумі 2 712 359,97 грн. У Реєстрі боржників за записом №1079 зазначено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , договір №2019322 від 12 січня 2025 року та складові заборгованості за цим договором.
Відповідно до статей 512, 514, 516, 1077 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Отже, ТОВ «СВЕА ФІНАНС» є належним кредитором за спірним зобов`язанням.

Щодо вимоги про стягнення 15 750,00 грн неустойки, суд зазначає наступне.
Додатковою угодою від 13 січня 2025 року передбачено відповідальність позичальника у вигляді штрафу: 4 725,00 грн на четвертий день прострочення та 945,00 грн за кожний день прострочення, починаючи з п`ятого дня. У розрахунку заборгованості за період з 13 по 25 травня 2025 року нараховано загалом 15 750,00 грн такого штрафу. Те, що в позовній заяві ця сума названа пенею, не змінює її правової природи як договірної неустойки, нарахованої саме за прострочення виконання кредитного зобов`язання.
Разом з тим, Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором кредиту (позики) звільняється від обов`язку сплачувати на користь кредитодавця неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення, а неустойка, нарахована включно з 24 лютого 2022 року за відповідне прострочення, підлягає списанню кредитодавцем.
Оскільки вся заявлена до стягнення неустойка у сумі 15 750,00 грн нарахована у травні 2025 року за прострочення виконання кредитного зобов`язання, правові підстави для її стягнення відсутні. Отже, суд приходить до висновку, що у цій частині позову слід відмовити.
Таким чином, із заявлених 94 189,97 грн підлягають стягненню 26 499,97 грн основного боргу та 51 940,00 грн процентів, усього 78 439,97 грн. У стягненні 15 750,00 грн неустойки належить відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить із такого.
Платіжною інструкцією №456 від 30 квітня 2026 року підтверджено сплату позивачем судового збору у розмірі 2 662,40 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено на 83,28 % від заявленої ціни позову, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 217,21 грн судового збору (2 662,40 грн ? 78 439,97 грн / 94 189,97 грн).
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, статтями 205, 207, 512, 514, 516, 526, 530, 610, 612, 626, 628, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1077 ЦК України, статтями 8, 12 Закону України «Про споживче кредитування», статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2019322 від 12 січня 2025 року у розмірі 78 439 (сімдесят вісім тисяч чотириста тридцять дев`ять) гривень 97 копійок, з яких: 26 499 (двадцять шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 97 копійок - заборгованість за основною сумою кредиту; 51 940 (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот сорок) гривень 00 копійок - заборгованість за процентами.
У задоволенні решти позовних вимог слід - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» 2 217 (дві тисячі двісті сімнадцять) гривень 21 копійку судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку. Строк на апеляційне оскарження рішення в такому разі починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження заочного рішення, встановлених ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом установлених ЦПК України строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, а у разі їх подання - після вирішення відповідної заяви чи апеляційної скарги у порядку, визначеному законом.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, код ЄДРПОУ 37616221.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя         В.В. Решетов