532/1905/25 
2/532/61/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 р.  м. Кобеляки 

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:
судді - Омельченко І.І.,
з участю секретаря судового засідання - Логвиненко А.В.,
учасники справи:
позивач - ТОВ «Юніт Капітал»,
представник позивача - Кукса К.О.,
відповідач - ОСОБА_1 ,
представник відповідача - адвокат Бердніченко О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,  

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява обґрунтована тим, що 14.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 934747210 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в розмірі 8000,00 гривень на банківську карту № НОМЕР_1 , яку відповідач указав у заявці при укладенні кредитного договору. ОСОБА_1 належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 22848,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 14848,00 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги відносно ОСОБА_1 за кредитним договором № 934747210 від 14.12.2021 року в розмірі 22848,00 гривень, згідно з договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс»; додатковою угодою № 19 від 28.11.2019 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року; додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року; додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року; додатковою угодою № 31 від 31.12.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року; додатковою угодою № 32 від 31.12.2023 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року; договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»; договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал».
Таким чином, представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» прохав суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 934747210 від 14.12.2021 року в розмірі 22848,00 гривень, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень.
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.108-109).
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 вересня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.114-115).
16 травня 2026 року та 20 червня 2026 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бердніченко О.П. подала через систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідачка заперечує проти задоволення позову в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами ані належного укладення кредитного договору саме ОСОБА_1 , ані законності та правильності розрахунку заявленої заборгованості, ані безперервного та належного переходу права вимоги за складним факторинговим ланцюгом.
Позов побудований переважно на внутрішніх документах фінансових компаній, довідках, реєстрах та розрахунках, складених самими заінтересованими особами, без належного підтвердження ключових обставин первинними доказами.
Відповідь ПриватБанку підтверджує існування рахунку та рух коштів по ньому, але це не є безумовним доказом того, що саме відповідачка уклала спірний кредитний договір та усвідомлено погодилась з його істотними умовами (з процентами 2,10 % на день, подальшим нарахуванням 2,98 % на день, усвідомила реальну вартість кредиту тощо).
Банк не підтвердив хто саме заходив до особистого кабінету; хто подавав заявку; хто вводив одноразовий ідентифікатор; IP-адресу користувача; пристрій, з якого здійснювався вхід; геолокацію; фактичного користувача телефону; особу, яка фактично розпорядилася коштами.
Саме по собі зарахування коштів на банківську картку не тотожне належному доведенню укладення кредитного договору конкретною особою.
Позивач долучив до матеріалів справи документ під назвою «Алгоритм дій», в якому описано типовий порядок роботи інформаційно-телекомунікаційної системи Moneyveo: реєстрація, подання заявки, направлення SMS-коду, підтвердження оферти тощо.
Такий алгоритм є лише загальним описом роботи системи та не доводить, що саме так діяла відповідачка 14.12.2021 року.
Алгоритм не є лог-файлом; технічним журналом; підтвердженням авторизації; доказом особистого входу відповідачки; доказом особистого введення OTP-коду. Позивач фактично просить суд вважати доведеним факт укладення договору лише тому, що «так працює система».
У довідці щодо дій позичальника зазначено, що одноразовий ідентифікатор MNV6S89G був направлений на номер телефону НОМЕР_2 та введений 14.12.2021 о 10:57:49.
Така довідка є внутрішнім документом самого кредитора та не підтверджує хто фактично користувався телефоном; хто мав доступ до SIM-картки; хто вводив код; чи проходила система належну багаторівневу ідентифікацію особи.
Позивач не надав технічних логів; журналів авторизації; IP-адрес; MAC-ідентифікаторів пристроїв; підтвердження геолокації; історії входів до особистого кабінету; доказів проходження належної верифікації особи. За відсутності таких доказів твердження позивача фактично ґрунтуються лише на внутрішній довідці фінансової компанії.
Не відповідачка повинна доводити, що кредитний договір уклала інша особа, а позивач повинен довести, що договір уклала саме відповідачка. 
Факторинговий ланцюг є складним та не звільняє позивача від обов`язку довести первісний борг. Сама наявність договорів факторингу не означає автоматичного існування та доведеності боргу відповідачки.
Позивач повинен був довести існування первісного зобов`язання; його дійсний розмір; правомірність нарахування процентів; тотожність переданого права вимоги на кожному етапі; належне документальне підтвердження кожного переходу права.
Натомість до суду подано переважно реєстри, витяги та внутрішні розрахунки, сформовані самими фінансовими компаніями. При цьому, жоден з факторингових документів не підписаний відповідачкою та не підтверджує її волевиявлення.
Розрахунок заборгованості складений самими фінансовими компаніями та не підтверджений належними первинними документами бухгалтерського обліку.
Позивач не надав повного та зрозумілого розрахунку процентів; детального пояснення методики нарахування; підтвердження періодів нарахування; пояснення підстав продовження нарахування після завершення 30-денного строку кредитування; обґрунтування збільшення процентів після переходу права вимоги між кількома факторами.
Розрахунок Moneyveo містить щоденні нарахування по 168 грн., а надалі - по 238,40 грн. Однак позивач не пояснив чому змінювався розмір щоденного нарахування; якою саме нормою договору це передбачено; як саме обчислено кінцеву суму 14848,00 грн.
Фактично суду подано лише арифметичний результат без належного правового та бухгалтерського обґрунтування. Проценти в сумі 14848,00 грн. є явно неспівмірними та недоведеними. Позивач просить стягнути проценти, які майже в два рази перевищують тіло кредиту. При цьому, кредит нібито надано строком лише на 30 днів; проценти продовжували нараховуватися після завершення строку. Позивач просить стягнути 14848,00 грн. саме як проценти за користування кредитом без чіткого розподілу яка частина є процентами в межах строку кредитування; яка частина є процентами після прострочення; яка частина заявлена на підставі статті 1048 ЦК України; яка частина заявлена на підставі статті 625 ЦК України; за який саме період нараховано кожну частину. Позивач не може загально посилатися на статтю 625 ЦК України і водночас стягувати всю суму як звичайні договірні проценти.
Таким чином, адвокат Бердніченко О.П. прохала суд відмовити в задоволенні позову повністю. В разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, прохала відмовити в стягненні процентів у сумі 14848,00 грн. Судові витрати покласти на позивача.
18 травня 2026 року та 22 червня 2026 року представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Кукса К.О. подала через систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких зазначила, що позиція відповідача щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою, а лише є намаганням ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість.
Відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», з метою укладення електронного договору, позичальник заходить на сайт, який надає доступ до інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ІТС) Товариства або в мобільний додаток Товариства або в програмне забезпечення партнерів Товариства, яке забезпечує обмін інформації з ІТС Товариства по захищеним каналам зв`язку, та у вбудованому калькуляторі вибирає бажану суму грошових коштів, яку він бажає отримати в кредит, та бажаний строк кредитування. 
Після натиснення кнопки «ОФОРМИТИ КРЕДИТ», позичальник потрапляє на першу сторінку анкети (далі - «Заявка на кредит»), на якій він вводить свої персональні дані та іншу інформацію, яка дає можливість Товариству прийняти рішення про видачу кредиту. Заявкою на кредит є анкета встановленої Товариством форми, інтегрована в інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства.
Після натиснення кнопки «ПРОДОВЖИТИ», позичальник потрапляє на другу сторінку Заявки на кредит, а інформаційно-телекомунікаційна система створює особистий кабінет позичальника, ввійти до якого можна ввівши логін (email або номер мобільного телефону, вказані в Заявці на кредит) та пароль.
На п`ятій сторінці Заявки на кредит позичальник вводить реквізити свого електронного платіжного засобу (банківської карти), на яку він бажає отримати кредит, а Товариство здійснює перевірку її дійсності.
Шостим кроком отримання кредиту є підтвердження позичальником введених у Заявку на кредит даних. Одночасно з переходом на шосту сторінку Заявки, телефонний номер позичальника направляється СМС-код підтвердження, ввівши який у відповідне поле позичальник підтверджує дію з відправлення Заявки на кредит для аналізу інформаційно-телекомунікаційною системою Товариства.
У разі погодження Заявки на кредит (прийняття Товариством рішення надати позичальнику кошти в кредит, на обраних ним умовах), позичальник запрошується для переходу на сторінку для ознайомлення з офертою, яка містить у собі істотні умови договору.
Таким чином, при заповненні Заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням.
Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений.
Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV6S89G направлено відповідачу 14.12.2021 року о 10:57:24 год. на номер мобільного телефону, вказаний ним у Заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_2 . Одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 14.12.2021 року о 10:57:49. Відповідач не довів, що телефонний номер, з використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором кредитних договорів, йому не належить.
При укладенні кредитного договору первинний кредитор здійснює комплекс заходів, спрямованих на повну ідентифікацію та верифікацію особи позичальника. Такий процес розпочинається з надання позичальником своїх персональних та ідентифікаційних даних під час заповнення Заявки на офіційному вебсайті первинного кредитора. Надані відомості проходять перевірку в бюро кредитних історій та звіряються з інформацією, отриманою з відповідних джерел, що забезпечує достовірне підтвердження особи позичальника та унеможливлює укладення договору від імені іншої чи сторонньої особи.
Крім того, обов`язковим елементом процедури є перевірка дійсності платіжної картки та верифікація її власника. Такі заходи здійснюються відповідно до міжнародних стандартів безпеки у сфері використання платіжних інструментів.
Зокрема, застосовуються:
1. Технологія 3D Secure (MasterCard SecureCode та Verified by Visa) -передбачає надсилання банком-емітентом на фінансовий мобільний номер позичальника унікального SMS-коду, введення якого підтверджує право користування конкретною платіжною карткою;
2. Технологія Preauth - передбачає тимчасове блокування на картковому рахунку позичальника незначної суми (як правило, до 1 гривні) з подальшим її підтвердженням у Заявці або автоматичним розблокуванням банком-емітентом.
Зазначений комплекс заходів свідчить про належну ідентифікацію та верифікацію позичальника, забезпечує достовірність поданих ним даних, підтверджує його правосуб`єктність як сторони кредитного договору та виключає можливість неправомірного укладення договору третіми особами.
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача, відповідач неправильно трактував положення договору факторингу та дійшов хибного висновку, що передача права вимоги відбувається в момент підписання договору факторингу. Насправді ж, відповідно до умов договору факторингу, право вимоги переходить у момент підписання реєстру, який є невід`ємною частиною договору факторингу. Право вимоги щодо відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 15.02.2022 року, тобто після укладання кредитного договору № 934747210 від 14.12.2021 року. На момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково вважає відповідач. Реєстр прав вимоги, підписаний сторонами, містить всі необхідні дані (сума вимоги, боржник, дата переходу, підписи), тому він є достатнім доказом передачі права вимоги.
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, відповідно до пункту 1.7 кредитного договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - Дисконтний період), а саме до 13.01.2022 року. 
Згідно пункту 1.9.1 Договору, виключно на період строку, визначеного в пункті 1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.
Пунктом 5.3 кредитного договору передбачено, що сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в пункті 1.2 цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
З аналізу умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили два різні механізми нарахування процентів залежно від строку користування кредитом: нарахування за дисконтною та базовою ставками.
Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою:
8000,00 грн. (сума виданого кредиту)*30 (строк кредиту)*2,10 (процентна ставка)/100 = 5040,00 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 30 днів за Дисконтною процентною ставкою).
5040,00/30 = 168,00 (сума за один день користування кредитом за Дисконтною процентною ставкою), що здійснювалось за період 14.12.2021 - 13.01.2022 (що підтверджується розрахунком ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога»).
Відповідно до пункту 1.12.2 Договору, з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів у день від суми кредиту за кожний день користування ним.
8000,00 грн. (сума виданого кредиту)* 2,98 (процентна ставка)/100 = 238,40 грн. (сума за один день користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду - за Базовою процентною ставкою), що здійснювалось за період 14.01.2022 - 03.03.2022 (що підтверджується розрахунком ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс»).
15.02.2022 року право вимоги за кредитним договором перейшло від первинного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та Витягу з реєстру прав вимоги № 173.
Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за користування грошовими коштами продовжились за процентною ставкою в розмірі 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів у день від суми кредиту за кожний день користування ним до 03.03.2022 включно, тобто нарахування після закінчення Дисконтного періоду відбувались 48 днів, що відповідає умовам Договору погоджених сторонами.
У зв`язку з введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» прийнято рішення про звільнення всіх позичальників від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитом починаючи з дати введення воєнного стану в Україні та до 10 квітня 2022 року включно.
Коригування заборгованості відповідача відображені в розрахунку заборгованості 04.03.2022.
З 11 квітня 2022 року відновлено нарахування процентів за користування кредитними коштами по діючих кредитних договорах кредитних продуктів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» СМАРТ з 11.04.2022 року до дати закінчення строку кредитування та дії таких договорів.
На період з 11.04.2022 по 30.04.2022 відповідача частково звільнено від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитними коштами, шляхом зменшення ціни та загальної вартості послуг.
Відсотки з 11.04.2022 по 12.04.2022 року нараховувались таким чином: 8000,00 грн. (сума виданого кредиту)* 0,21 (процентна ставка)/100 = 16,80 грн.
Усі нарахування відсотків нараховувались у межах погоджених умов кредитного договору. Позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника.
Розрахунки заборгованості, долучені до матеріалів справи в сукупності з платіжними дорученнями про перерахування коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем у повній мірі.
Таким чином, представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Кукса К.О. прохала задовольнити позовні вимоги повністю.
При поданні позовної заяви представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» прохала здійснювати розгляд справи за відсутності позивача.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бердніченко О.П. прохала розглянути справу за їх відсутності.
Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 заповнила заявку на отримання грошових коштів у кредит, в якій зазначила свої персональні дані (дату народження, РНОКПП); документ, що посвідчує особу; фінансовий номер телефону НОМЕР_2 , електронну пошту та номер карти НОМЕР_1 (а.с.20).
На підставі заповненої заявки між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 934747210 (а.с.33-зворот-36).
Невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту. Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п. 5.1 Договору).
Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п. 5.4 Договору).
Цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п. 5.14 Договору).
Судом установлено, що кредитний договір № 934747210 від 14.12.2021 року підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV6S89G, який був направлений на вказаний в заявці номер телефону НОМЕР_2 (а.с.12,36-зворот).
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Закон України «Про електронну комерцію» встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Положеннями ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Нормами частин 3, 6, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації в його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Суд, установивши, що без ідентифікації ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора для прийняття пропозиції укласти кредитний договір та його акцептування в електронній формі, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що надсилається позичальнику через зазначені ним засоби комунікації, вважає, що кредитний договір № 934747210 від 14.12.2021 року не був би укладений.
Для укладення договору в електронному вигляді на отримання кредиту ОСОБА_1 вказано значну за обсягом та інформативністю кількість особистих даних, зокрема, номер мобільного телефону, дату народження, паспортні дані, РНОКПП, а також номер належної їй банківської картки.
Анкетні дані відповідача відповідають дійсності, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема, відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.153).
РНОКПП є головним ідентифікатором особи. Належний відповідачці РНОКПП НОМЕР_3 збігається з відображеним у спірному кредитному договорі.
Відповідачкою не надано суду доказів того, що її персональні дані були використані первісним кредитором для укладення кредитного договору від її імені. До правоохоронних органів з відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій вона не зверталась, як і не оскаржувала правомірність укладеного договору.
Суд також зауважує, що під час розгляду справи відповідач та її представник, заперечуючи факт укладення кредитного договору і ставлячи під сумнів подану його копію, всупереч приписам статті 100 ЦПК України, не заявили суду обґрунтованого клопотання про витребування і дослідження оригіналу електронного доказу, тому в суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність поданих позивачем копій документів.
З огляду на викладене, суд вважає встановленим факт укладання кредитного договору № 934747210 від 14.12.2021 року, який підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов правочину.
Укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача та, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», він вважаються таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року в справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року в справі № 757/40395/20-ц.
Щодо перерахування кредитних коштів.
Відповідно до пункту 1.1 Договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 8000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Згідно пункту 1.2 Договору, сума кредитного ліміту, вказана в пункті 1.1 Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути в розпорядженні позичальника.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 934747210 від 14.12.2021 року, надавши ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8000,00 гривень, які були перераховані 14.12.2021 року на вказану в заявці карту № НОМЕР_1 (а.с.9,91).
Крім того, на виконання ухвали Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02 грудня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , було емітовано картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), на яку 14.12.2021 року зараховано кошти на суму 8000,00 гривень. Номер телефону НОМЕР_6 був/є фінансовим номером та знаходиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 (а.с135-138,147-148).
Відповідачкою не спростовані доводи позивача щодо перерахування коштів у сумі 8000,00 гривень на її банківську картку № НОМЕР_4 , вказану нею в Заявці на отримання грошових коштів у кредит.
Більше того, представник відповідача заперечуючи факт укладення ОСОБА_1 спірного кредитного договору, не заперечувала в додаткових поясненнях факт перерахування грошових коштів у розмірі 8000,00 гривень.
Враховуючи, що всі вихідні дані для отримання кредиту зазначались відповідачкою, суд вважає доведеним факт отримання нею кредиту в розмірі 8000,00 гривень.
Щодо відступлення права вимоги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року по справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року по справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року по справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року по справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 934747210 від 14.12.2021 року (а.с.71-74).
28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року, при цьому умови договору залишилися без змін (а.с.76-зворот).
31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, згідно з якою, строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року, при цьому умови договору залишилися без змін (а.с.77-81).
31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2022 року включно, при цьому умови договору залишилися без змін (а.с.82).
31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2023 року включно, при цьому умови договору залишилися без змін (а.с.82-зворот).
31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року про продовження строку дії Договору до 31 грудня 2024 року, при цьому умови договору залишилися без змін (а.с.83-зворот).
Відповідно до пункту 1.3 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно пункту 1.4 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, «Борг» означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.
Розділом 2 цього договору регламентовано порядок відступлення права вимоги. Пунктом 4.1 передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників у повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 173 від 15.02.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача в сумі 20907,20 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 12907,20 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.69-70).
15 лютого 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» підписали протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 173 від 15.02.2022 року (а.с.68-зворот).
Вказане свідчить про перехід права вимоги від клієнта ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до фактора ТОВ «Таліон Плюс» після підписання реєстру боржників, а не після підписання безпосередньо договору факторингу.
05 серпня 2020 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.62-64).
03 серпня 2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, якою продовжено строк дії договору факторингу до 31.12.2022 включно. При цьому, умови договору залишилися без змін (а.с.66-зворот).
30 грудня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, якою продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно. При цьому, умови договору залишилися без змін (а.с.67).
30 травня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» підписали протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року (а.с.59).
У пункті 4.1 договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року передбачено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку.
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 22848,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 14848,00 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.60-61).
04 червня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю (а.с.45-48,54-57).
На виконання пункту 1.2 договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» і ТОВ «Юніт Капітал» підписали Акт прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с.49).
Відповідно до Реєстру Боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22848,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту, 14848,00 гривень - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.52-53).
З моменту отримання ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 . Товариством не здійснювалося нарахування процентів та штрафних санкцій.
Таким чином, позивачем підтверджено належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Щодо правомірності нарахування процентів.
За період з 14.12.2021 року по 15.02.2022 року (дата відступлення права вимоги до ТОВ «Таліон Плюс») ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховано проценти в сумі 12907,00 гривень за дисконтною та базовою процентними ставками (а.с.44).
З моменту відступлення права вимоги 15.02.2022 року по 12.04.2022 року ТОВ «Таліон Плюс» продовжив нараховувати проценти за базовою процентною ставкою, загальний розмір яких становить 14848,00 гривень (а.с.43).
При цьому, в розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» відображені коригування заборгованості 04.03.2022 року.
У додаткових поясненнях представник позивача вказував, що в зв`язку з введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», було прийнято рішення про звільнення всіх позичальників від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитом починаючи з дати введення воєнного стану в Україні та до 10 квітня 2022 року включно.
З 11 квітня 2022 року відновлено нарахування процентів за користування кредитними коштами по діючих кредитних договорах кредитних продуктів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» СМАРТ з 11.04.2022 року до дати закінчення строку кредитування та дії таких договорів.
На період з 11.04.2022 по 30.04.2022 відповідача частково звільнено від зобов`язань по сплаті процентів за користування кредитними коштами, шляхом зменшення ціни та загальної вартості послуг. Відсотки з 11.04.2022 по 12.04.2022 року нараховувались таким чином: 8000,00 грн. (сума виданого кредиту)* 0,21 (процентна ставка)/100 = 16,80 грн.
Відповідно до пункту 1.3 Договору, кредитодавець надає перший транш у сумі 8000,00 гривень одразу після укладення договору, який має бути повернено до 13.01.2022 року.
Згідно пункту 1.7 Договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - дисконтний період), а саме до 13.01.2022 року.
Положеннями пункту 1.9 Договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
- 1.9.1 виключно на період строку, визначеного в пункті 1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;
- 1.9.2 за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах пункту 1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в пункті 1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів у день від суми кредиту за кожний день користування ним;
- 1.9.3 якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів у порядку, передбаченому пунктом 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів у день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду.
Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 2,10 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.
За змістом пункту 1.8 Договору, сторони погодили, що встановлений в пункті 1.7 Договору строк дисконтного періоду, та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду.
З огляду на вищезазначене та в порядку ст. 212 Цивільного кодексу України, відкладальною обставиною за спірним кредитним договором щодо виникнення в позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з урахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах пункту 1.8 цього договору.
Пунктом 1.12.1 Договору передбачено, що термін повернення основної суми кредиту може щоденно відкладатися, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду.
З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів у день від суми кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.12.2 Договору).
Судом установлено, що останній день дії кредитного договору 13.01.2022 включно.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що після 13.01.2022 року відповідачка вчиняла якісь дії для продовження строку кредитування, користувалася кредитними коштами після вказаної дати, сплачувала нараховані проценти. 
13.01.2022 року закінчився строк дії договору та нарахування первісним кредитором процентів у розмірі 2,98 % після спливу строку дії договору на підставі пункту 1.12 є необґрунтованим, оскільки для його застосування необхідно встановити факт користування позичальником сумою кредиту після закінчення дисконтного періоду, що не знайшло свого підтвердження наданими позивачем доказами. Виписка з особового рахунку за кредитним договором не підтверджує рух коштів, а лише містить інформацію про розмір заборгованості за тілом кредиту і процентами.
Тому з відповідачки підлягають стягненню проценти в розмірі 5040,00 гривень за період з 14.12.2021 року по 13.01.2022 року (8000,00 грн. (сума кредиту) х 30 (строк кредиту) х 2,10 (дисконтна процентна ставка)/100 = 5040,00 гривень.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування ними, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
На підставі викладеного вище, враховуючи отримання відповідачем кредитних коштів за договором № 934747210 від 14.12.2021 року, які в порядку та на умовах договору повністю не повернуто позивачу, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» необхідно стягнути заборгованість у розмірі 13040,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 5040,00 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1382,46 гривень, виходячи з розрахунку: 13040,00 гривень (задоволені позовні вимоги) х 100 : 22848,00 гривень (ціна позову) = 57,07 % від сплаченого судового збору 2422,40 гривень.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Положеннями частин першої-третьої статті 137 ЦПК визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, надано договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 року, додаткову угоду № 25770498744 до договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (а.с.39-42).
З даних документів вбачається, що позивачем понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень. 
Частиною 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Зі змісту частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) реальність (встановлення їхньої дійсності); 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі № 826/15063/18, додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц.
Також розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
Враховуючи складність справи, обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності, реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, з урахуванням часткового задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Оскільки позовні вимоги задоволено на 57,07 %, суд покладає на відповідача понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 3994,90 гривень (7000/100х57,07).
Керуючись статтями 12, 133, 137, 141, 259, 263-265, 354-356 ЦПК України, суд,-  
У Х В А Л И В:

Позов «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 934747210 від 14.12.2021 року в сумі 13040,00 гривень, з яких: 8000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 5040,00 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» сплачений судовий збір у розмірі 1382,46 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 3994,90 гривень.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони:
позивач - ТОВ «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, юридична адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, офіс 10.
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . 

Суддя