15.09.2026 Провадження по справі № 1-кп/940/162/26 
Справа № 940/1634/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року Тетіївський районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесено 14.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42026112030000033 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Щокот Щорського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійною технічною освітою, одруженого, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , військовозобов`язаного, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, 

встановив:

ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.05.2012 є батьком неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до рішення Тетіївського районного суду Київської області від 26.04.2018 у справі № 380/316/18 та виданого на підставі нього виконавчого листа, ОСОБА_4 зобов`язано до сплати аліментів на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з усіх видів заробітку (доходу) в розмірі 1/4 частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.03.2018 та до досягнення повноліття дитини.
Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання малолітньої дитини, які покладені на нього як батька, ч. 2 статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, ігноруючи вимоги Тетіївського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМІЮ (м. Київ) про необхідність виконання аліментних зобов`язань і попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, маючи умисел, направлений на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), у період часу з серпня 2024 року по грудень 2024 року, та з лютого 2025 по серпень 2026 злісно ухилився від сплати аліментів на утримання малолітньої доньки, а саме: не маючи обмежень за станом здоров`я, тобто будучи працездатною особою, маючи мінливі заробітки, заходів на погашення заборгованості по аліментам не вживав, матеріальну допомогу дитині не надавав, на попередження державних виконавців про кримінальну відповідальність не реагував, тим самим злісно ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого станом на червень 2026 року виникла заборгованість у сумі 127106,83 грн, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати аліментів.
Прокурор в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 302 КПК України, надав до суду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , в якому зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Положеннями частин 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акта додана письмова заява ОСОБА_4 , складена в присутності захисника ОСОБА_7 , зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Захисник ОСОБА_7 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_4 , його згоду з встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Водночас до обвинувального акта додана письмова заява потерпілої ОСОБА_6 , зі змісту якої вбачається, що остання погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надала згоду на розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні у спрощеному провадженні.
Також до обвинувального акта додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Оскільки, обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, та беручи до уваги заяву потерпілої, яка не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному порядку, клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто в злісному ухиленні від сплати аліментів.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до положень ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує визнання винуватості та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 67 КК України, суд не встановив.
Водночас суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який не працює, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога, раніше не судимий. 
Враховуючи всі обставини кримінального провадження, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді пробаційного нагляду. 
Водночас суд покладає на обвинуваченого до пробаційного нагляду, згідно з ст. 59-1 КК України такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 374, 381-382 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 164 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Відповідно до статті 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 на період пробаційного нагляду такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу);
5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою .
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя           ОСОБА_8