ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.07.2026
Справа № 522/1183/25-Е
Провадження № 2/522/3572/25
Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого - суддя Ярема Х.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИВ:
23.01.2025 ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 . 
Позивач просить суд:
- стягнути заборгованість в розмірі 21 395,51 грн. за кредитним договором №771158846 від 16.01.2020.
13.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач повідомлений на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України (відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи). Адреса місця реєстрації ОСОБА_1 - відсутня. Крім того, ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи належним чином шляхом направлення судової кореспонденції на адресу її відомого місця проживання ( АДРЕСА_1 ). Конверт повернувся до суду неврученим. 
Позивач пояснює, що 16.01.2020 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір в електронній формі, за умовами якого вона отримала в кредит гроші шляхом перерахування на банківський картковий рахунок та зобов`язалась повернути отримані кошти, сплатити відсотки. 
Раніше, а саме 28.11.2018 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу, дія якого продовжена до 31.12.2024, за яким 23.06.2020 передано права вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 
05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу, за яким передано права вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 
14.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу, за яким передано права вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 на суму 21 395,51 грн.
Судом встановлено такі обставини справи.
16.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 771158846 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого кредитор перерахував ОСОБА_1 кошти 7 750 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , номер якої вказаний позичальником. Строк кредитування 30 днів до 15.02.2020 (п.1.3 Договору). Процентна ставка 1,61% в день.
До договору додається додаткова угода з строками та графіком платежів. Сукупна вартість кредиту складає 11 504,50 грн., де 3 754,50 грн. це проценти.
Згідно з п.1.4 Договору нарахування процентів за користування кредитом починається з першого дня перерахування суми кредиту та до закінчення строку кредиту, визначеного у п.1.3 Договору.
Згідно з п. 4.2 та 4.3 Договору, сторони погодили, що у випадку користування позичальником кредитними коштами понад строк, встановлений п.1.3 Договору, зобов`язання позивчальника в тому числі нарахування процентів продовжується до повного повернення кредиту, а процентна ставка буде складати 1,70% за кожен день користування.
Пунктом 4.4 Договору сторони погордили, що проценти, вказані у п. 4.2 та 4.3 Договору вважаються процентами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України. 
Згідно з платіжним дорученням від 16.01.2020 здійснено переказ коштів 7 750 грн. договору № 771158846 на карту № 5168-74ХХ-ХХХХ-7795. Приват банк підтвердив зарахування коштів на карту.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №771158846 за період з 16.01.2020 по 23.06.2020, складеною первинним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 частково платила кредит. Сума боргу тіло - 7 750 грн., 20 535,83 грн.- проценти.
28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого кредитор відступив новому кредитору права грошової вимоги до боржників
Пунктом 1.3 Договору факторингу визначено, що право вимоги складає всі права кредитора за відповідним кредитним договором, строк сплати боргу по якому настав чи настане в майбутньому.
Пунктом 1.4 Договору факторингу визначено, що бор складає суму кредиту, проценти за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати, які нараховані кредитором на день набутті договором зобов`язальної сили. 
Згідно з п.4.1 Договору факторингу право вимоги переходить в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. 
Строк дії Договору факторингу неодноразово продовжувався.
Згідно реєстру прав вимоги № 85 від 23.06.2020, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 (№ 2 652 в реєстрі вимог від 23.06.2020) у сумі 20 211,83 грн. (7 736,31 грн. основний борг; 12 475,52 грн. відсотки).
Згідно з довідкою без дати та номеру, що підписана лише одноособово директором ТОВ Таліон плюс, продовжено строк кредитування з 15.02.2020 до 15.03.2020.
Згідно з довідкою, складеною ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість з 23.06.2020 по 28.10.2021 становить 7 736,31 грн основний борг, 13 659,20 грн. - проценти.
05.08.2020 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №05/0820-01 відповідно до умов якого кредитор ТОВ «Таліон Плюс» відступив новому кредитору права грошової вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 (реєстр вимог від 28.10.2021) на суму 21 395,51 грн. 
14.02.2024 між ТОВ «Юніт Капатіл» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №14/02/2022-01 відповідно до умов якого кредитор ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступив новому кредитору права грошової вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 на суму 21 395,51 грн. 
За розрахунком позивача заборгованість за кредитним договором №771158846 за період з 14.02.2022 по 06.01.2025 становить 21 395,51 грн. (7 736,31 грн. – основний борг; 13 659,20 грн. – відсотки).
Висновки суду.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
За змістом ч. 1ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини за кредитним договором №771158846 від 16.01.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 виникли 16.01.202, тобто значно пізніше в часі, ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином.
Витяг з Реєстру прав вимоги №85, в якому зазначено відповідача, датується 23.06.2020, тобто більш ніж через рік після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором.
Редакція договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, строк дії якого згідно п.8.2 становить 28.11.2019, і на підставі якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було передано ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним №771158846 від 16.01.2020, була продовжена до 31.12.2020 (додаткова угода №19), до 31.12.2021 (додаткова угода №26), до 31.12.2022 (додаткова угода №27), до 31.12.2023 (додаткова угода №31), до 31.12.2024 (додаткова угода №32), тобто вже після виникнення заборгованості, оскільки вказаними додатковими угодами лише продовжено строк дії договору факторингу до 31.12.2024 р., який укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс».
При цьому, обсяг прав та обов`язків сторін за договором факторингу від 28.11.2018 додатковими угодами №19, 26, 27, 31, 32 не змінений і за своєю природою вони не є новим договором факторингу і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ «Таліон Плюс» від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до відповідача за кредитним договором №771158846 від 16.01.2020. Ціна продажу згідно умов додаткових угод №19, 26, 27, 31, 32 не визначена, а докази на підтвердження оплати договору з врахуванням додаткової угоди №32 відсутні.
Таким чином на час укладення договору факторингу у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №771158846 від 16.01.2020, оскільки відповідачка на час укладення договору факторингу не була боржником набувачем послуг чи товарів за первинним договором.
У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 1005/7136/2012 зазначено, що «тлумачення частини першоїстатті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третястатті 656 ЦК України); (б) дарування (частина другастатті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13».
Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16, договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені уст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).
При цьому, суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.
У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.
Верховний Суд у постанові від 14.06. 2023 у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, постанова Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20).
Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.
Таким чином, підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.
У постанові Верховного Суду від 15.09. 2022 у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності та взаємозв`язку з нормами законодавства, яке їх регулює, беручи до уваги судову практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про недоведеність факту переходу до ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги за договором факторингу від 28.11.2018 до відповідача за Кредитним договором №771158846 від 16.01.2020, який було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_2 що, в свою чергу, свідчить про відсутність порушених прав та інтересів ТОВ «Юніт Капітал», за захистом яких він звернувся до суду з цим позовом.
Крім того, докази на підтвердження оплати за вказаними договорами факторингу суду не надані, що також свідчить про недоведеність вимог позивача, оскільки відсутність належного підтвердження оплати за вказаними договорами факторингу свідчить про недостатність доказів на підтвердження переходу праві вимоги.
Таким чином, позов задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задолволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складено 16.07.2026.

Суддя Ярема Х.С.