Справа № 144/1055/26
Провадження № 2-а/144/17/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2026 р. с-ще Теплик 
Теплицький районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Бондарук О.П.,
з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження, в залі суду в с-щі Теплик справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа старший лейтенант поліції Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Щербинський Валерій Віталійович про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, мотивуючи його тим, що 09.07.2026 року відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 7515901, на підставі якої його визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 121 КУпАП, які об`єднано, ніби то за те, що 09.07.2026 року о 07:37 год в смт. Теплик по вул. І. Франка він, керуючи транспортним засобом Volkswagen Рassat, держномер НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР України. Також у Постанові вказано, що на транспортному засобі були відсутні грязезахисні фартухи, чим порушено п. 31.4.7 «е» ПДР та ДСТУ 3649. Стверджує, що відомості, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають дійсності та постанова містить суперечності, а тому просить постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 29.07.2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, в особі представника Вікторії Ільяшової, подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні адміністративного позову, а постанову серії ЕНА № 7515901 від 09.07.2026 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, залишити без змін. Стверджує, що оскаржувана Рижим Р.В. постанова є обгрунтованою, винесена на підставі та у порядку, передбаченому законодавством. 
Третя особа – старший лейтенант поліції Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Щербинський В.В. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що старшим лейтенантом поліції Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Щербинським В.В. 09.07.2026 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожньою руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 7515901 від 09.07.2026 року. Відповідно до даної постанови 09.07.2026 року о 07:37 год в с-щі Теплик по вул. І. Франка водій, керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки. А також у водія на транспортному засобі були відсутні грязезахисні фартухи, чим порушив п. 31.4.7 «е» ПДР та ДСТУ 3649, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121 КУпАП та п. 2.3 «в» ПДР України, відповідальність за яке передбачено ч. 5 ст. 121 КУпАП. Дані правопорушення, згідно ст. 36 КУпАП об`єднано та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.с. 6).
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
У відповідності до положень ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про порушення ПДР, зокрема правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 5 ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
В силу ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Згідно статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Відповідно до п. 1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 вказаних Правил закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
З оскаржуваної постанови вбачається, що 09.07.2026 року о 07:37:43 в с-щі Теплик по вул. І. Франка водій, керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, та був непристебнутий ременем безпеки. А також у водія на транспортному засобі були відсутні грязезахисні фартухи, чим порушив пункт Правил дорожнього руху 31.4.7 «Є» та ДСТУ України 3649, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121 КУпАП. Дані правопорушення, згідно ст. 36 КУпАП буде об`єднано. Чим порушив п. 2.3.в ПДР – порушення правил користування ременями безпеки. Стаття 121 ч. 5 КУпАП. Штраф 510 грн (а.с. 6).
Слід відмітити, що оскаржуваною постановою Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за два окремих адміністративних правопорушення, однак зміст даної постанови не дозволяє чітко й однозначно встановити обставини кожного правопорушення, його юридичну кваліфікацію і нормативну підставу відповідальності. Два різних адміністративних правопорушення фактично об`єднані в один хаотичний опис, що є грубим порушенням вимог ст. 283 КУпАП.
Пунктом 2.3 «в» ПДР України встановлено обов`язок водія та пасажирів користуватися ременями безпеки, якщо транспортний засіб ними обладнаний. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Відповідно до Правил дорожнього руху України, пункт 31.4.7 «е» забороняє експлуатацію транспортного засобу, якщо в нього відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, брудозахисні фартухи і бризковики.
Описавши у фабулі постанови два склади адміністративних правопорушень, поліцейський підсумовує, що за вчинення таких відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, об`єднує правопорушення, а вже далі вказує ч. 5 ст. 121 КУпАП, за якою накладає стягнення. 
Окрім того, працівником поліції у постанові зазначається порушення ОСОБА_1 пункту 31.4.7 «Є» ПДР України, який забороняє експлуатацію механічних транспортних засобів, якщо у них відсутні обов`язкові засоби безпеки та комплектації: медична аптечка (з маркуванням типу авто), знак аварійної зупинки та працездатний вогнегасник (для легкових і вантажних авто).
Тобто кваліфікація дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не підлягає жодному логічному та правовому аналізу.
Констатуючи факт порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП через відсутність грязезахисних фартухів, відповідач не надав жодних доказів того, що ці елементи взагалі були передбачені заводом-виробником у конструкції даного автомобіля, що грубо порушує вимоги щодо збирання доказів та свідчить про повну відсутність складу даного адміністративного правопорушення. 
Як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat, однак більшість сучасних поколінь такого автомобіля (B6, B7, B8, як європейських, так і американських версій) у базовій заводській комплектації не обладнується виступаючими гумовими чи пластиковими грязезахисними фартухами (бризковиками). Функцію захисту від бризок у цих автомобілях виконує спеціальна аеродинамічна форма колісних арок, підкрилків та нижньої частини бампера.

Оскільки відповідач не надав суду жодних технічних актів огляду автомобіля позивача, фото- чи відеоматеріалів, складених під час фіксації інкримінованих ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, твердження поліцейського Щербинського В.В., викладені в оскаржуваній постанові, є виключно суб`єктивними припущеннями, не підкріпленими належними та допустимими доказами. 
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження вчинення позивачем вказаних адміністративних правопорушень та правомірності винесення оскаржуваної постанови. 
В постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17), зазначено, що сама постанова не може вважатися беззаперечним доказом правопорушення, якщо її зміст заперечується водієм, а інші докази (відеозаписи з бодікамер чи сертифікованих радарів) у матеріалах справи відсутні.
За таких обставин суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 7515901 від 09.07.2026 року відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 5 ст.121 КУпАП, а зміст оскаржуваної постанови взагалі не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, понесені позивачем судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки позовні вимоги задоволено повністю. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 9, 10, 11, 139, 229, 242, 246 КАС України, ч. 6 ст. 121, ст. ст. 251, 280, 284, 293 КУпАП, суд
у х в а л и в :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа – старший лейтенант поліції Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Щербинський Валерій Віталійович, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №7515901 від 09.07.2026 року, винесену у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 та ч. 5 ст.121 КУпАП закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (ЄДРПОУ 40108672, вул. Театральна, 10, м. Вінниця) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач – Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, ЄДРПОУ 40108672, адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050.
Третя особа – старший лейтенант поліції Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Щербинський Валерій Віталійович, адреса: вул. Волонтерів, 20 с-ще Теплик Гайсинського району Вінницької області.

Повний текст рішення виготовлено 20 серпня 2026 року.

Суддя