ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7292/26 Справа № 194/336/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді - Пищиди М.М.,
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2026 року у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Тернівської міської ради від 28.03.2007 року за № 140 КП «ТЖКП» є виконавцем житлово-комунальних послуг у м. Тернівка. Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 . Позивачем своєчасно надаються житлово-комунальні послуги. Таким чином, у відповідачів виникла заборгованість по сплаті за отримані комунальні послуги за період з 01.09.2020 року по 01.02.2025 року, яка станом на 01.02.2025 року складає 80 762, 33 грн.
Враховуючи вищевикладене позивач просив суд:
стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства “Тернівське житлово-комунальне підприємство” заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 80 762,33 грн., з яких: абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) у сумі 1 073,55 грн., абонентське обслуговування (поводження з побутовими відходами) у сумі 62,53 грн., абонентське обслуговування (теплопостачання) у сумі 565,19 грн., водопостачання та водовідведення у сумі 24 413,15 грн., теплопостачання у сумі 48 197,97 грн., поводження з побутовими відходами у сумі 6 449,94 грн; вирішити питання судових витрат.
Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2026 року позовні вимоги Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг – задоволено повністю.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» станом на 01 лютого 2025 року заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 80762,33грн., з яких: абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) у сумі 1073,55 грн., абонентське обслуговування (поводження з побутовими відходами) у сумі 62,53 грн., абонентське обслуговування (теплопостачання) у сумі 565,19 грн., водопостачання та водовідведення у сумі 24413,15 грн., теплопостачання у сумі 48197,97 грн., поводження з побутовими відходами у сумі 6449,94 грн..
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» судовий збір у сумі 757,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» судовий збір у сумі 757, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» судовий збір у сумі 757,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Тернівське житлово-комунальне підприємство» судовий збір у сумі 757,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Враховуючи вищевикладене скаржник просить суд рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким у частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 відмовити. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, рішенням Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 28.03.2007 року за № 140 виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді м. Тернівка визначено КП «ТЖКП».
Відповідно виписки з адресної картки, наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Відповідно до довідки абонентського відділу КП «ТЖКП» № 5842 заборгованість станом на 01.02.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , складає: абонентське обслуговування (водопостачання та водовідведення) у сумі 1073, 55 грн.,абонентське обслуговування (поводження з побутовими відходами) у сумі 62, 53 грн., абонентське обслуговування (теплопостачання) у сумі 565, 19 грн., водопостачання та водовідведення у сумі 24413, 15 грн., теплопостачання у сумі 48197, 97 грн., поводження з побутовими відходами у сумі 6449, 94 грн.
Згідно договору найму (оренди) приміщення, укладеним 03.10.2018 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , остання орендувала квартиру АДРЕСА_2 .
Згідно довідки про фактичне проживання виданої ОСББ «Леоніда Каденюка 4», ОСОБА_1 дійсно проживала за адресою АДРЕСА_3 з березня 2019 року по серпень 2025 року.
Згідно акту ОСББ «Іскровська, 9» від 18.02.2026 року, ОСОБА_1 дійсно проживає з 01.09.2025 року за адресою: АДРЕСА_4 .
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Згідно довідки Гімназії №5 Павлоградської міської ради від 23.02.2026 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався в Гімназії Павлоградської міської ради з 17.06.2022 року по 20.07.2025 року.
В деклараціях ОСОБА_1 та ОСОБА_8 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу від 23.08.2019 року, зазначена адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_5 .
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача суми боргу за оплату житлово-комунальних послуг.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 214/7766/15-ц.
Позивач фактично надавав відповідачам житлово-комунальні послуги, а відповідачі не відмовлялися від них.
Будь-яких спорів щодо вартості розміру наданих послуг не має.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Таким чином, між Комунальним підприємством «Тернівське житлово-комунальне підприємство» та відповідачами існують фактичні договірні відносини, що породжують цивільні права та обов`язки за відсутності письмового договору, як такого, оскільки підприємство надає житлово-комунальні послуги з водо-, теплопостачання та водовідведення, утримання будинків і прибудинкових територій. Отже, відповідачі зобов`язані сплатити гроші за надані комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг, виходячи з факту надання житлово-комунальних послуг до квартири, що розташована в багатоквартирному житловому будинку, та ґрунтується на законі.
Крім того, відповідачами не надано суду жодного належного та допустимого доказу звернення до КП «ТЖКП» щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг.
Доводи апелянта, що вона не проживає за адресою реєстрації вже більше 10 років, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 633 ЦК України, актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Частиною 4 статті 11 ЦК України встановлено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Статтею 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено обов`язковість актів і законних вимог органів та посадових осіб місцевого самоврядування акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Положеннями п.6ч.1ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», які кореспондуються з п.п.11п.39 індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення,що є публічним договором приєднання від 01.04.2022 (далі - Публічний договір) встановлено, що споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців житлово-комунальних послуг про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Відповідно до підпункту 11-1 пункту 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою № 690 від 05.07.2019, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1405 та пункту 40 Публічного договору, індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі, документально не зверталася до Комунального підприємства "Тернівське житлово-комунальне підприємство" про непроживання у спірній квартирі згідно до приписів Закону України «Про житлово-комунальні послуги», таким чином вона не звільнена від обов`язку щодо сплати наданих позивачем комунальних послуг, які надаються безперервно Комунальним підприємством "Тернівське житлово-комунальне підприємство".
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  -залишити без задоволення.
Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2026 року–  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 14 вересня 2026 року.

Судді