Справа № 751/3261/26
Провадження № 2/737/295/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2026 року  с-ще Куликівка
Куликівський районний суд Чернігівської області
суддя | Лібстер А.С.
секретар судового засідання | Скляр А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу | № 751/3261/26
за позовом | Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»
до | ОСОБА_1
про | стягнення заборгованості за кредитним договором
учасники справи та представники: |
представник позивача | не з`явився
відповідачка | не з`явилась

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 5326184 від 18.02.2025 в сумі 162555,20 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 10000 грн.
Позовна заява надійшла до Куликівського районного суду Чернігівської області суду 13.05.2026. Ухвалою головуючого судді від 19.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Задоволено клопотання про витребування доказів в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджують чи спростовують факт перерахування коштів на картковий рахунок.
13.07.2026 відповідачкою на адресу суду наданий відзив, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, ставить під сумнів правомірність укладання з ТОВ «Лінеура Україна» кредитного договору № 5326184 від 18.02.2025. Вважає, що не доведено належними доказами відступлення права вимог до позивача, розрахунок заборгованості за нарахованими відсотками має односторонній характер, не доведено правових підстав нарахування процентів після закінчення строку кредитування, надані витрати на правничу допомогу не підтверджують виконання робіт на 10000 грн, не доведено виникнення права на застосування штрафу у розмірі 17500 грн. У разі, якщо суд дійде висновку про наявність часткового задоволення позову, то просить відмовити у стягненні процентів, нарахованих після закінчення первісного строку кредитування, відмовити у стягненні штрафу та інших сум правомірність яких не підтверджена належними та допустимими доказами.
15.07.2026 представником позивача надано відповідь на відзив, в якому він зазначає, що з доводами відповідачки, викладеними у відзиві на позовну заяву, не погоджується, вважає їх такими, що не відповідають дійсності. Кредитний договір № 5326184 від 18.02.2025, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано відповідно до чинного законодавства недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Отже, відповідачці у даному випадку нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Вважає, що укладення кредитного договору, правомірне відступлення права вимог та наявність права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. 
Представник позивача у судові засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, повідомлена про час, дату та місце розгляду справи належним чином. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.02.2025 між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір № 5326184 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 35000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачка вказала особисто під час укладання договору. Відповідно до реквізитів Договору № 5326184, укладеного між сторонами, відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «42417» ( а.с.138-164). 
Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало та надало їй кредит в сумі 35000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку, що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК». За інформацією зазначеної в листі ТОВ «ПЕЙТЕК», було успішно перераховано грошові кошти у сумі 35000 грн на платіжну карту клієнта НОМЕР_1 (а.с.23).
Згідно інформації АТ КБ «Приватбанк» від 01.06.2026 на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , 18.02.2025 на карту було зарахування коштів на суму 35 000 грн (а.с. 126).
30.10.2025 первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 30/10/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» набув право грошової вимоги до відповідачки. Отже, до ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором. Загальна сума заборгованості складається з тіла кредиту – 34999,99 грн., заборгованості за процентами - 74810,25 грн., штрафні санкції 17500 грн., на загальну суму 127310, 24 грн.
Відповідно розрахунку заборгованості складеного первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» ( а.с.83-87) та реєстру боржників до договору факторингу № 30/10/2025 від 30.10.2025 відступлено право вимоги, щодо відповідачки за договором № 5326184 від 18.02.2025 у зазначеному вище розмірі 127310, 24 грн.(а.с.21-22).
Станом на дату укладання договору факторингу від 30.10.2025, строк дії Договору № 5326184 не закінчився. В межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою, ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» у період з 31.10.2025 по 13.02.2026 (106 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 35245 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. договору, що підтверджується розрахунком заборгованості наданого ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» (34999, 99 грн * 0,95% = 332,5 грн * 106 календарних дні, що дорівнює 35 245 грн) (а.с.88-89).
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідачку шляхом направлення СМС – повідомлення на зазначений в анкеті боржника телефонний номер, зазначений при укладенні кредитного договору (а.с. 80).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Порядок укладення електронного договору передбачено нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.
Із змісту статті 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що 18.02.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5326184, шляхом підписання його відповідачкою електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором «42417», що узгоджується із вимогами ст.ст.6,627 ЦК України та ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідачка. Враховуючи зазначене, той факт, що договір № 5326184 між первісним кредитором та відповідачкою укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, відповідно до вимог чинного законодавства України, не може бути спростовано. 
Суд вважає доведеним факт укладення між відповідачкою і первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» кредитного договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачкою не був би укладений. Крім того, у період з 18.02.2025 по 30.10.2025 відповідачкою 19.03.2025 здійснено оплату на рахунок первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» в розмірі 1 496,11 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1 496,10 грн, що також свідчить про визнання відповідачкою умов договору та часткове його виконання. 
Крім того, суд вважає помилковими доводи відповідачки про відсутність належних доказів переходу до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» права вимоги від первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» та відсутність у справі доказів сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору, оскільки такі доводи спростовані вищевказаним договором факторингу № 30/10/2025, актом прийому-передачі Реєстру боржників за цим договором і витягом з Реєстру прав вимог.
Також, щодо посилання відповідачки на кабальні проценти, нараховані позивачем, то суд не вправі переглядати чи зменшувати нараховані відсотки за кредитним договором, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення процентів за користування кредитом у межах строку дії договору № 5326184, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитом, а не видом забезпечення виконання зобов`язання; спірний розмір процентів узгоджений із відповідачкою, яка положень кредитного договору в судовому порядку не оспорювала, ураховуючи свободу договору та його обов`язковість для сторін, неможливість односторонньої відмови від договору, презумпцію правомірності правочину, а також відсутність іншого розрахунку щодо розміру його заборгованості перед позивачем. Інші доводи відповідачки, зазначені у відзиві, суд вважає такими, що не спростовують заявлених позовних вимог, оскільки не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими судом доказами.
Щодо стягнення з штрафних санкцій за користування кредитними коштами у розмірі 17500 грн, то відповідно до положень п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час.
Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання.
З огляду на те, що на підставі кредитного договору № 5326184 штраф у розмірі 17500 грн нараховано в період дії воєнного стану в України, на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України нарахована сума підлягала списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому заявлена вимога про його стягнення з відповідачки є неправомірною.
З урахування конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості з нарахованими процентами є належним доказом нарахованої заборгованості за наданим кредитом. Відповідачкою у справі не спростовано обставин отримання та використання нею кредитних коштів, а також, розміру заборгованості з нарахованими процентами, зазначеного в наданому позивачем розрахунку.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, з   ОСОБА_1  на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід стягнути заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5326184 від 18.02.2025 у загальному розмірі 145 055,20 грн, які складаються - 34999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту, процентів за користування кредитом нарахованих первісним кредитором - 74810, 25 грн та процентів по кредиту нарахованих ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» - 35 245 грн.
Позивачем понесені та документально підтверджені витрати на сплату судового збору у мінімальному розмірі (а.с.91), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідачки на користь позивача у розмірі 2 375,77 грн (145055,20 х 2662,40/162555,20), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Правнича допомога ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»  надавалася на підставі договору про надання правової допомоги № 10/07-2024 від 10.12.2024, укладеного з адвокатом Столітнім М. М. (а.с. 48-49), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.63). Відповідно до акту про надання правничої допомоги від 10.12.2024 та рахунку на оплату по замовленню № 17259-2303-2026 від 23.03.2026, загальна вартість наданих послуг складає 10000 гривень, які сплачені на рахунок адвоката Столітнього М. М. (а.с.82, 90).
Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду без участі сторін, часткового задоволення позову, ціну позову, фактичного обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, з урахуванням заперечень відповідачки щодо стягнення витрат на правничу допомогу, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525-527, 530, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 280-289, 354, 355 ЦПК України, 
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до   ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути із   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, ЄДРПОУ 44559822) заборгованість за кредитним договором № 5326184 від 18.02.2025 у загальному розмірі 145 055,20 грн.
Стягнути із   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, ЄДРПОУ 44559822) судовий збір у розмірі 2 375,77 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. С. Лібстер