Справа № 676/7937/25
№2/680/43/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року      селище Нова Ушиця
Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді – Польової В.Є.,
за участю секретаря судового засідання – Фурман Д.С.,
позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Коюди М.А.,
представника відповідача ОСОБА_2  – адвоката Солов`я О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути із відповідачки суму попередньої оплати за договором-купівлі продажу від 28 лютого 2025 року у сумі 15000,00 грн., 20% від суми попередньої оплати передбаченої договором купівлі-продажу від 28 лютого 2025 року у розмірі 3000,00 грн. та 10000,00 грн. моральної шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 лютого 2025 року між сторонами за допомогою засобів дистанційного зв`язку (Телеграм) було укладено усний договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_2 зобов`язалася передати ОСОБА_3 у день внесення попередньої оплати , товар «Набір для генерації шкіри Rejuran Healer Full» за ціною 16415 грн., ОСОБА_3 зобов`язалася здійснити попередню оплату на рахунок відповідача у розмірі 15000,00 грн.
Однією з погоджених сторонами істотних умов договору є те, що у разі якщо товар буде переданий позивачу, відповідач зобов`язується повернути суму попередньої оплати з процентами у розмірі 20% від суми попередньої оплати.
Замовлення товару «Набір для генерації шкіри Rejuran Healer Full» за ціною 16415,00 грн. було здійснено через сайт у мережі інтернет: http://www.pronmmixshonn.top/user.php, де позивач, виконуючи вказівку відповідача зареєструвала свій обліковий запис.
28 лютого 2025 року позивач здійснив попередню оплату на рахунок №5355280043810280 відповідача у розмірі 15000,00 грн., чим виконав зобов`язання, проте відповідач не передав товар та/або не повернув суму попередньої оплати з процентами у розмірі 20% позивачу, не виконав взяті на себе зобов`язання.
Окрім того, після здійснення позивачем попередньої оплати відповідачем висунута нова умова про те, що повернення попередньої оплати з процентами у розмірі 20% можливо за умови , якщо позивач сплатить податок на рахунок продавця, на що позивач відмовився, а відповідач припинив спілкування та видалив свій аккаунт у мережі «Телеграм». На даний час сайт у мережі інтернет заблокований.
Також зазначає, що 15 травня 2025 року Подільським РУП ГУНП в Одеській області за даним фактом було розпочато кримінальне провадження №12025166180000195 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
25 вересня 2025 року позивач направив відповідачу на зареєстровану адресу місця проживання претензію вимогу про повернення суми попередньої оплати, яку відповідач отримав 01 жовтня 2025 року, проте жодної відповіді не надав, суму попередньої оплати не повернув, а тому позивач звернувся до суду. 
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2025 року дану справу передано за підсудністю до Новоушицького районного суду Хмельницької області, так як зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 27 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без виклику сторін.
08 грудня 2025 року представником відповідача – адвокатом Солов`єм О.В. подано клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та подано відзив на позовну заяву у якому просив у задоволені позовних вимог відмовити.
09 грудня 2025 року ухвалою судді здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін до загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів.
Ухвалою суду від 14 січня 2026 року задоволено клопотання позивача та представника відповідача та витребувано докази по справі а саме: з АТ «ПУМБ» відомості по картковому рахунку та у ТОВ «Інтертелеком» по номеру телефону.
28 січня 2026 року та 25 лютого 2026 року до суду надійшли витребуванні докази.
10 березня 2026 року представником відповідача – адвокатом Солов`єм О.В. надіслано на адресу суду клопотання про виклик у судове засідання позивача ОСОБА_3 та прохання визнати її явку обов`язковою. Крім того, заявлено клопотання про витребування з інших судів копій позовних заяв за позовом ОСОБА_3 та виклик в судове засідання свідків. 
Ухвалою суду від 11 березня 2026 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Клопотання представника відповідача задоволено частково, визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою, решта клопотань залишено без задоволення.
18 травня 2026 року представником позивача ОСОБА_3 – адвокатом Коюдою М.А. подано клопотання про проведення судового засідання за участі позивача в режимі відеоконфенцзв`язку з приміщення Подільського міськрайонного суду Одеської області.
Ухвалою судді від 19 травня 2026 року клопотання про проведення судового засідання за участі позивача в режимі відеоконфенцзв`язку з приміщення Подільського міськрайонного суду Одеської області задоволено.
01 червня 2026 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Соловей О.В. подав клопотання про забезпечення участі позивача у судовому засіданні безпосередньо в приміщенні Новоушицького районного суду.
03 червня 2026 року представник позивача ОСОБА_3 – адвокат Коюда М.А. надсилає клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату.
03 червня 2026 року справа знімається з розгляду у зв`язку із технічною неможливістю провести судове засідання у режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 04 червня 2026 року задоволено клопотання представника позивача – адвоката Коюди М.А. про участь позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку з власних технічних засобів.
08 червня 2026 року представник відповідача – адвокат Соловей О.В. подав клопотання про відмову у задоволені клопотання про участь позивача у судовому засіданні у режимі відеоконференції, просив забезпечити виконання ухвали суду про обов`язкову явку позивача у судове засідання та вказав, що позивач двічі не з`явилася у судове засідання. 
Протокольною ухвалою суду від 15 липня 2026 року скасовано обов`язкову явку позивача, враховуючи те, що відстань від міста проживання позивача до селища Нова Ушиця є доволі значною, наявності воєнного стану в країні та маленького сина у позивача, а також те, що позивач з`явилась в судове засідання в режимі відеоконференції і є можливість надати пояснення та задати запитання. 
Шуляк в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що замовила товар, як вона вважала, через сайт PROM.UA, і чекала підтвердження покупки, однак отримала повідомлення через «Телеграм» і продовжила переписку там. Всі сумніви щодо того, що переписка здійснюється через «Телеграм», а не через сайт відхиляла, оскільки було обіцяно повернення суми попередньої оплати та 20% від суми, якщо товар не буде поставлено. Остаточно зрозуміла, що сайт не справжній, коли оплатила кошти, а товар не було поставлено.
Представник позивача – адвокат Коюда М.А. в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що ОСОБА_3 знайшла в інтернеті сторінку з метою замовлення товару. Через «Телеграм» переписувались із відповідачем і досягли згоди щодо товару і суми. Кошти були перераховані, на рахунок відповідача відкритий у банку «ПУМБ» на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним документом. Відкриття рахунку у банку неможливе без посвідчення особи, отже він належить відповідачці. Тому вважає, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу. Щодо стягнення 20% від суми перерахованої оплати, це підтверджено телеграм перепискою та регулюється ст. 536 ЦК України. Відносно моральної шкоди вказав, що вона визначена самостійно позивачем. 
Представник відповідача – адвокат Соловей О.В. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, оскільки відсутня пропозиція щодо укладення договору, істотних умов договору не досягнуто, підписів не було, волевиявлення не було, а отже правовідносини між сторонами не виникали. Належність номера телефону ОСОБА_2 не підтверджено. Переказ коштів на карту ОСОБА_2 не має призначення платежу. Крім того вказує на те, що отримувачем посилки, згідно скріну переписки мала бути «Ліда із м. Дніпро». Зазначає, що є факт шахрайства зі сторони позивача і з цього приводу ОСОБА_2 звернулась до Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області. 
Суд, заслухавши учасників справи, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. 
Даними на двох листах формату А4 з невідомого ресурсу щодо домену www.prommixshonn.top, від 19 вересня 2025 року, зазначено, що цей ресурс становить загрозу, націлений на компрометацію персональної інформації, облікових даних, банківських карток та викрадення коштів з банківських рахунків. В інтересах безпеки доступ до ресурсу заблоковано (а.с.7,8).
Із скіршотів (знімків екрану) з невідомого ресурсу формату А4 вбачається переписка між невідомими абонентами, що містить роз`яснення щодо дій для виконання завдання викупу, що полягає в тому, щоб допомогти торговцям збільшити продажі продукції та підвищити оприлюднення та популярність продукції, окрім того, про реєстрацію облікового запису, про необхідність сплати коштів у розмірі 15000,00 грн. протягом 15 хвилин, (Svitlana Serhiyivna Baranets’), номер карткового рахунку – НОМЕР_1 , скріншоти екрану мобільного телефону про перерахування котів 28 лютого 2025 року (а.с.9-18).
Згідно документу Укрсиббанку №209815075 ОСОБА_4 - відправник перерахувала на карту НОМЕР_2 суму 15000,00 грн. призначення платежу - переказ на карту (а.с.19).
Ухвалою слідчого судді Подільського міськрайонного суду Одеської області скаргу ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано уповноважених осіб Подільського РУП ГУНП в Одеській області внести відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_1 від 11 квітня 2025 року. (а.с.20,20 на звороті).
Витягом з ЄРДР та матеріалами кримінального провадження № 12025166180000195 встановлено: вчинення неправомірних дій під приводом заробітку в інтернеті, невідомі особи зловживаючи довірою ОСОБА_3 заволоділи її грошовими коштами на загальну суму 214084 грн., які вона перерахувала на сім банківських карт (а.с.21-28,81).
25 вересня 2025 року на ім`я ОСОБА_2 на її адресу направлено претензію-вимогу, яку згідно із трекінгом вручено одержувачу 01 жовтня 2025 року (а.с.28-32).
Відповідно до витребуваної судом інформації з АТ «ПУМБ» - на ім`я ОСОБА_2 була випущена банківська платіжна карта НОМЕР_1 до рахунку № НОМЕР_3 через дистанцій процес за допомогою застосунку «Дія». Карта емітована віртуально- без фізичного випуску на пластиковому носії, станом на 14 січня 2026 року карта діюча (а.с. 96)
Згідно із додатками на диску DVD-R у електронному вигляді, а саме виписка по рахунку № НОМЕР_3 у гривні/БПК №5355280043810280 28 лютого 2025 року є зарахування (надходження) 28 лютого 2025 року о 18:01:15, дата списання 01 березня 2025 року сума 15000,00 грн. (а.с.97).
Наданою на виконання ухвали суду інформацією з ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації» номер телефону НОМЕР_4 використовується в межах послуги ІР-телефонії (VoIP)/SIP. Така послуга є номадичною, оскільки функціонує через мережу Інтернет і може використовуватися кінцевим користувачем з будь-якого місця за наявності доступу до Інтернету (у тому числі поза межами конкретного населеного пункту/регіону). (а.с.111,111 на звороті). 
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до приписів ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
Згідно із ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Частиною першою статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
За приписами частини другої статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц.
Позивач стверджує, що уклала з відповідачем усний договір купівлі-продажу товару «Набір для генерації шкіри Rejuran Healer Full» за ціною 16415 грн, на виконання якого сплатила попередню оплату у розмірі 15000,00 грн. на картковий рахунок відповідача.
З матеріалів справи вбачається що на ім`я ОСОБА_2 була випущена банківська платіжна карта НОМЕР_1 до рахунку № НОМЕР_3 через дистанцій процес за допомогою застосунку «Дія». Карта емітована віртуально- без фізичного випуску на пластиковому носії, станом на 14 січня 2026 року карта діюча і 28 лютого 2025 року зараховано кошти у сумі 15000,00 грн.
У той же час, жодним доказом не підтверджено, що між сторонами виникли зобов`язальні взаємовідносини щодо купівлі-продажу товару - «Набір для генерації шкіри Rejuran Healer Full» за ціною 16415 грн., як про це стверджує позивач.
Твердження позивача про укладення з відповідачем усного договору купівлі-продажу суперечить змісту її позову, оскільки позивач вказує, що користувалась мобільним застосунком «Телеграм», а отже договір купівлі-продажу мав би укладатись в електронній формі, яка прирівняна до письмової форми у порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію» та ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг».
Надані суду скріншоти (знімки екрану) переписки з невідомого ресурсу не є текстом договору, не свідчить про намір абонентів укласти такий договір, не має істотних умов такого договору та не вказує на виникнення зобов`язальних правовідносин взагалі. 
Вказана переписка є нарізкою з повідомлень та не свідчить про їх логічність та послідовність. У переписці зазначено про завдання абонента у місії з викупу та у сприянні торговцям збільшити продажі продукції та підвищити оприлюднення та популярність продукту. При цьому переписка не дає можливості ідентифікувати абонентів і позивачем не доведено, що учасниками переписки були саме позивач та відповідач. 
Хоча у переписці вказано ПІБ відповідача (Svitlana Serhiyivna Baranets’), номер карткового рахунку - 5355280043810280 та зазначено про необхідність сплати 15000,00 грн. протягом 15 хвилин, проте не вказано цільового призначення коштів. Тому суд не вважає дану переписку такою, що свідчить про укладення договору купівлі-продажу.
Наданий позивачем документ Укрсиббанку №209815075 підтверджує факт перерахування коштів на картку НОМЕР_2 , однак не підтверджує виникнення зобов`язання у відповідача щодо поставки будь-якого товару, зокрема, «Набіру для генерації шкіри Rejuran Healer Full», та містить призначення платежу - переказ на карту.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що надані позивачем докази не свідчать про укладення між сторонами договору купівлі-продажу товару, та спілкування з відповідачем взагалі, відтак позивач не довела належними та допустимими доказами обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог та обов`язку відповідача повернення коштів через невиконання зобов`язання.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої.
Відповідно до ч. 1, п.п. 2, 3 ч. 2ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода може полягати: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.
При цьому слід виходити, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки.
Отже, факт заподіяння моральної шкоди, обґрунтування її розміру входить до предмета доказування.
Однак позивач не надав жодних доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди. Оскільки позивачем не доведені позовні вимоги в цій частині (щодо спричинення їй моральної шкоди та розміру шкоди) жодними доказами, а тому в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.
Щодо стягнення правничої допомоги, суд зазначає наступне.
Представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача 8000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. ч. 1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу представник відповідача долучив до матеріалів справи: ордер на надання правничої допомоги; акт приймання-передачі виконаної роботи до Договору №165 від 08 грудня 2025 року про надання правничої допомоги, де вказано, що за виконану роботу клієнт сплачує гонорар адвокату у сумі 8000,00 грн.; квитанцію №165 від 08 грудня 2025 року про оплату гонорару та витрат за надання правничої допомоги ОСОБА_2 у сумі 8000,00 грн.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 5.44 постанови від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд враховує, послуги наданні адвокатом, а саме підготовка відзиву, клопотань по справі, участь в судових засіданнях, а також те, що вартість однієї години роботи адвоката складає 1500,00 грн. Також суд зауважує, що в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, а точніше наявна лише остання його сторінка: починаючи з пункту 7.1 договору і до реквізитів сторін (лише пів сторінки), тому приходить до висновку що розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню складають 5000,00 грн.
Розподіляючи судові витрати, суд керується частиною першої статті 141 ЦПК України та враховуючи відмову в позові, покладає судові витрати у виді судового збору на позивача.
Керуючись ст.ст. 4,5,76-84,133,141,263,265 ЦПК України, суд
ухвалив:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу – відмовити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст рішення виготовлено 15 липня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_6 . 

Суддя   В.  Є.  Польова