| | Справа №613/2597/25 Провадження № 2/613/413/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2026 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Дегтяр А.Ю.,
представника позивача – Вонсович О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 613/2597/25 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника Савіхіної А.М. звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.09.2018 у розмірі 248846,60 грн станом на 14.11.2025, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 207720,22 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 41126,38 грн, та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2896,16 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.12.2017 відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та отримав платіжну картку НОМЕР_1 зі строком дії до 11/21. 25.08.2018 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті Банку. Таким чином, з моменту підписання заяви між позивачем та відповідачем було укладено договір в порядку ч.1 ст.634 ЦПК України шляхом приєднання до запропонованого Банком договору. ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до 12/2022, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшено до 210000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та випискою по рахунку. Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо її активації, користувався нею, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював погашення заборгованості, що свідчить про укладення ним договору, визнання ним умов договору, у т.ч., щодо сплати відсотків. 
Після спливу строку дії першої картки відповідачем ОСОБА_1 отримано наступні картки: № НОМЕР_3 зі строком дії до 01/2022, тип картки «MasterCard World Black Edition», та № НОМЕР_4 , зі строком дії до 05/24, тип - «MasterCard World». 
В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 36 % річних. 
У процесі користування рахунком 07.06.2021 відповідачем було підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої йому видано додаткову кредиту картку НОМЕР_5 зі строком дії до 06/2024, тип – «MasterCard World Elitе», а також погоджено інші суттєві умови кредитування. Відповідач підписав Заяву власноручно на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківський системі України».
Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема, щодо сплати відсотків. Починаючи з 07.06.2021 відсотки нараховувались відповідно до підписаної відповідачем Заяви в розмірі 36% річних. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків на суму 41126,38 грн.
Згодом відповідач додатково отримав картку № НОМЕР_6 зі строком дії 10/2024, тип картки - «MasterCard World Elitе». 
Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, встановленої договором, однак, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, не вносив грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 14.11.2025 становить 248846,60 грн, у т.ч. за тілом кредиту – 207720,22 грн, за відсотками – 41126,38 грн.
Наявність заборгованості стала підставою для звернення позивача звернутися до суду з цим позовом.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 12.01.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк (15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі) подати письмовий відзив на позов.
30.03.2026 представником відповідача подано відзив, у якому зазначено, що позивачем безпідставно нараховувались відсотки за ставкою 36% річних, оскільки первісний договір у формі Анкет-заяви від 25.09.2018 не передбачав відсоткової ставки (відсоткова ставка у договорі не зазначена). Пред`являючи вимоги про стягнення відсотків, позивач посилається на Умови та правила надання банківських послуг як на невід`ємну частину договору, проте, не підтверджує, що саме ці Умови та правила були запропоновані і з ними погодився позичальник ОСОБА_1 , підписуючи Анкету-заяву від 25.09.2018, а також те, що ці документи на час підписання заяви взагалі містили умови щодо сплати відсотків. Відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» у повнй мірі дотримався вимог ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тієї відсоткової ставки, яку банк вважав узгодженою. В силу ст.1056-1 ЦК України банку забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за договором. 
Вказує, що підписання Заяви про приєднання від 07.06.2021 здійснено виключно у зв`язку з отриманням нової платіжної картки «MasterCard World Elitе» і не означало укладення нового самостійного договору, яким би повністю змінювалися умови первісного договору від 25.09.2018, а відтак, посилання позивача на Заяву про приєднання від 07.06.2021 як на підставу вважати узгодженою відсоткову ставку 36% річних, є необгрунтованим. Фактично Банк в односторонньому порядку змінив умови кредитування (ставку), що є порушенням ч.4 ст.1056-1 ЦК України та ст.21 Закону України «Про споживче кредитування». Вважає, що умова договору щодо права банку в односторонньому порядку змінювати умови кредитування є несправедливою в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки всупереч принципу добросовісності має наслідком суттєвий дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Враховуючи викладене, з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, стверджує про неправомірність стягнення відсотків у розмірі 36% річних на підставі саме Умов та Правил надання банківських послуг. 
Стверджує, що передбачена договором підвищена процентна ставка – 72% річних при порушення зобов`язань не підлягає застосуванню після квітня 2022 року, в умовах воєнного стану, який безпосередньо вплинув на фінансовий стан відповідача. Крім того, в силу ч.4 ст.612 ЦК України, у зв`язку з простроченням зобов`язання внаслідок форс-мажорних обставин боржник не вважається таким, що прострочив зобов`язання.
Вказує на пропущення позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з цим позовом. Так, посилання позивача на збільшений, 15-річний строк позовної давності, закріплений у п.7 Заяви про приєднання від 07.06.2021, поширюється виключно на зобов`язання за договором, укладеним 07.06.2021. Первісний договір від 25.09.2018 є самостійним і щодо нього застосовується загальний трирічний строк позовної давності. При цьому, позов пред`явлено 22.12.2025, та заборгованість за тілом кредиту сформувалася станом на 27.12.2022 (обнуління кредитного ліміту). 
Враховуючи викладене, відповідач визнає зобов`язання з повернення тіла кредиту, заперечує проти позовних вимог в частині стягнення відсотків у розмірі 41126,38 грн за ставкою 36% річних та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки ця ставка не була узгоджена у Заяві-анкеті 2018 року, а її зміна відбулася в односторонньому порядку. У випадку задоволення вимог щодо відсотків просить визначити їх розмір відповідно до облікової ставки НБУ що діяла в період прострочення, на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України.
07.04.2026 представником позивача було подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що Заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, разом з Умовами та правилами, а також Тарифами, які розміщені на офіційному веб-сайті Банку, складають Договір про надання банківських послуг. Факт ознайомлення позичальника з вказаними Умовами і Тарифами засвідчено його підписом у Заяві. На підставі цього Договору відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач, та вказаний ним мобільний телефон. 
При цьому, з моменту оформлення кредитного договору пройшло 9 років, за цей час позичальник не звертався до Банку за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентної ставки, інші умови обслуговування, та повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними коштами та погашення, які він здійснював. В силу ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України доказом ознайомлення відповідача з умовами кредитування є фактичне прийняття пропозиції до укладення договору. 
Отже, кредитний догговір укладений відповідно до норм законодавства та є чинним. 
Зазначено, що при підписанні Акнети-заяви про приєднання від 25.09.2018 відповідач приєднався до Умов та правил саме в тій редакції, яка діяла на момент підписання Анкети-заяви, до іншої редакції він приєднатися не міг. У процесі користування кредитним рахунком відповідачу як клієнту були завжли доступні на сайті банку та в додатку «Приват24» умови обслуговування, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення у разі, якщо відбуваються навіть незначні зміни. Також, 07.06.2021 у зв`язку зі змінами в законодавстві – впровадженням Законом України «Про споживче кредитування» паспорту споживчого кредиту – клієнт підписав і паспорт споживчого кредиту, в якому наявна інформація про відсоткові ставки по картковим рахункам. Клієнт жодного разу не надав заперечення проти роміру відсоткової ставки, а здійснював часткове погашення заборгованості, що свідчить про обізнаність його з умовами кредитування. 
В подальшому відповідачем було підписано Заяву про приєданння до Умов та правил від 07.06.2021, на підставі якої видано додаткову кредитну картку, та на підставі п1.3 Заяви починаючи з 07.06.2021 відповідачу нараховувалися відсотки за ставкою 36%.
Отже, нарахування відсотків у сумі 41126,38 грн є правомірним. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічна експертиза у справі не призначалась. 
Твердження відповідача про несправедливість умов кредитування вважає безпідставними, оскільки сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, що засвідчили власними підписами. Доказів неможливості відповідача прочитати договір перед його укладенням до суду не надано. Відповідач протягом тривалого часу виконував зобов`язань за договором, що свідчить про згоду з вказаними умовами. Посилання відповідача на ст.18 Закону України «Про захист прав споживачіцв» після погодження умов, багаторічної сплати за кредитним договором та тривалого виконання його умов, за відсутності дійсних підстав вважати умови несправедливими, є намаганням уникнути відповідальності за прострочення кредитного зобов`язання.
Вказано, що в силу п.1.1.3.2.3. Умов та правил Банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків з інформуванням клієнта у виписці по картрахунку не менше ніж за 7 днів до введення змін. Якщо протягом 7 днів Банком не одердано від Клієнта повідомлення про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт прийняв нові умови. Виписка по картрахунку надається клієнту не рідше 1 разу на місяць, у разі підключення власника до системи «Приват24» здійснюється через цей комплекс. Згідно з п.п.1.1.2.1.5, 1.1.2.1.6 Умов та правил одержання виписок по картрахункам та здійснені операції, а також, у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку – звернення за розірванням договору з погашенням заборгованості є обов`язком клієнта. Разом з тим, відповідач не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвавння договору, більше того, активно користувався карткою, що свідчить про прийняття ним діючих умов банківського обслуговування. 
Посилання представника відповідача на правову позицію Верховного Суду у справі № 342/180/17 вважає необгрунтованим, оскільки у цій справі ВС дійшов висновку, що Умови та правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою договору в разі, якщо такі Умови та правила не містять підпису позичальника або до суду не надано належних доказів того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи Заяву позичальника, зокрема, і щодо збільшеного строку позовної давності. Отже, при розгляді вказаної справи Верховний Суд дійшов висновку про відсутність доказів тотожності доданих банком до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг із тими, що були чинними в момент підписання заяви позичальника. 
Між тим, у даній справі до суду були надані наказ про затвердження Умов та правил, що додані до позовної заяви, виписку по рахунку та довідку щодо виданих відповідачу кредитних карток, які підтверджують чинність Умов та правил, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання. Зокрема, з виписки по рахунку вбачається актвне користування відповідача карткою (розрахунки в торгівельній мережі, зняття готівки у банкоматах, поповнення карткового рахунку).
Вважає, що воєнний стан сам по собі не є підставою для невиконання основного зобов`язання та звільнення від плати за користування ресурсом. Кредитор має право на отримання винагороди за користування коштами. При цьому, Банк не збільшував ставку понад рівень, встановлений Договором на момент підписання, а лише припинив дію добровільно наданої пільги. 
З посиланням на ст.261 ЦК України, правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 19.03.2021 по справі № 6-14цс14 та від 18.06.2014 по справі № 6-61цс14 вказує, що за договором кредиту шляхом надання відновлювальної кредитної лінії з використанням платіжної картки перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі – зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не із закінчення строку дії договору. 
Картка діє до останнього календарного дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, де зазначено місяць і рік. Таким чином, строк перевипущеної картки – до останнього дня 10/2024 року. Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом до спливу строку позовної давності. 
19.04.2026 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що сторона відповдіача не заперечує проти факту укладення кредитного договору та факту наявності заборгованості за тілом кредиту в сумі 207720,22 грн, однак, ставка 36% річних не є узгоженою у встановленому законом порядку для первісного договору, укладеного 25.06.2018. Вказано, що Анкета-заява від 25.09.2018, власноручно підписана відповідачем, взагалі не містить положень щодо відсоткової ставки, а всі розрахунки банку грунтуються виключно на Умовах та правилах надання банківських послуг, розміщених на сайті банку. Проте, роздруківка з сайту, що повністю залежить від одноосібного волевиявлення банку, не може слугувати належним доказом у справі. З посиланням на постанову ВП ВС від 03.07.2019 по справі № 342/180/17 ствержує, що за відсутності у складі наданих банком документів конкретної редакції Умов та правил, чинних на дату підписання заяви позичальником, унеможливлює застосування цих умов щодо розміру відсоткової ставки. Крім того, сам позивач зазначає, що ставка у 36% річних почала застосовуватися лише з 07.06.2021, згідно з наданим позивачем розрахунок перше нарахування відсотків з`являється лише з 20.06.2021, що свідчить про те, що до 07.06.2021 ставка не була встановлена в договірному порядку, а зміна ставки відбулася фактично в односторонньому порядку. 
Стверджує, що заява від 07.06.2021 є окремим правочином, пов`язаним із конкретним платіжним інструментом, а не зміною умов первісного договору 2018 року в цілому. У розумінні ч.2 ст.651 ЦК України та ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» заява про отримання нової картки не є двостороннім погодженням зміни ставки по всьому рахунку. 
Вказує, що відсотки в сумі 41126,38 грн нараховані за період з 20.06.2021 по 27.12.2022. Відповідно до розрахунку заборгованості, 27.12.2022 банк самостійно обнулив кредитний ліміт та з 01.01.2023 вся сума тіла кредиту (207720,22 грн) переведена до рядку «Прострочене тіло кредиту», з 08.02.2023 загальна сума заборгованості зафіксована на рівні 248846,60 грн, і більше не змінюється. Посилання позивача на строк дії картки (10/2024) як на строк виконання зобов`язання є штучним, оскільки банк припинив кредитні відносини уже 27.12.2022.
З огляду на правову позицію ВП ВС, викладену в постановах від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12, від 04.02.2022 по справі № 912/1120/16, постанову ВСУ від 19.03.2014 по справі № 6-20цс14, зазначає, що перебіг позовної давності щодо кожного щомісячного платежу починається окремо з моменту настання строку його виконання – тобто, з 1 числа наступного місяця. 
Отже, виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відсотки нараховувались за 18 місячних періодів – червень 2021 року – грудень 2022 року; по кожному місячному періоду зобов`язання сплати виникла 1-го числа наступного місяця; 3-річний строк позовної давності по нарахуваннях за червень 2021 року – листопад 2022 року в сумі 40918,66 грн сплинув до 22.12.2025 року (дата подання позову), зокрема, по нарахуваннях за листопад 2022 року – 01.12.2025, і лише нарахування за грудень 2022 року в сумі 207,72 грн знаходяться в межах строку (спливає 01.01.2026).
На думку представника відповідача, умова п.7 Заяви від 07.06.2021 щодо 15-річного строку позовної давності не підлягає застосуванню, оскільки є умовою договору приєднання, яку споживач позбавлений можливості обговорити, є несправедливою умовою в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», яка суттєво погіршує становище споживача, що відповідає оцінці такої умови, наданій у постанові ВП ВС від 03.07.2019 по справі № 342/180/17.
Вважає, що застосування банком відсоткової ставки у 0% у березні 2022 року є підтвердженням об`єктивної неможливості виконання зобов`язань відповідачем у цей період, м. Богодухів є прифронтовою зоною зі значними обмеженнями доступу до банківського обслуговування. Збройна агресія та воєнний стан в розумінні ч.4 ст.612 та ст.617 ЦК України є форс мажорними обставинами, які виключають прострочення з боку боржника. Застосування підвищеної ставки 72% суперечить принципу добросовісності. 
Зазначив, що виписка по рахунку підтверджує рух коштів, однак, не підтверджує правомірності нарахованих відсотків та погодженості ставки, який підлягає доказуванню відповідачем. Банком не надано до справи редакції Умов та Правил, чинну на дату підписання Анкети-заяви від 25.09.2018, хоча це є обов`язком позивача у розумінні у постанові ВП ВС від 03.07.2019 по справі № 342/180/17. Самостійна перевірка відповідності умов договору положенням ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є обов`язком суду незалежно від клопотання сторін відповідно лдо постанови ВП ВС від 20.11.2019 у справі № 160/11985/18.
Враховуючи викладене, відповідач визнає наявність заборгованості в розмірі 207720,22 грн за тілом кредиту та 207,72 грн – за відсотками за грудень 2022 року, і заперечує вимоги в частині відсотків за червень 2021 – листопад 2022 року у розмірі 40918,66 грн у зв`язку зі спливом строків давності по кожному місячному нарахуванню окремо. 
Разом із запереченнями на відповідь на відзив представником відповідача подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, в якій представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків в сумі 40918,66 грн (нарахування за червень 2021 – листопад 2022 року) на підставі ст.267 ЦК України у зв`язку зі спливом позовної давності, та відхилити посилання позивача на 15-річний строк позовної давності, з підстав, викладених у запереченнях.
В подальшому як представниками позивача, так і представником відповідача були подані численні пояснення і заперечення, в яких позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, а відповідач – заперечував проти вимог про стягнення відсотків за кредитом у сумі 40918,66 грн з підстав, викладених у відзиві, запереченнями на відповідь на відзив та заяві про застосування наслідків спливу позовної давності. 
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Пояснила, що відповідачу нараховувались відсотки за користування кредитом з 07.06.2021 згідно із договором від 07.06.2021 за ставкою 36% річних. Ставка 72% річних до відповідача ніколи не застосовувалась банком. Зазначила, що позивачем не пропущено строк позовної давності, з урахуванням того, що трирічний строк позовної давності по вимогам про стягнення щомісячних відсотків за період їх нарахування (червень 2021 року – листопад 2022 року) сплив у період введення воєнного стану, коли строк позовної давності був спочатку продовжений на період воєнного стану (до цього він був продовжений на строк дії карантину, введеного постановою КМУ), а потім зупинений. Закон, яким передбачалося скасування норми щодо зупинення строку позовної давності, набрав чинності лише 04.09.2025. Отже, фактично по позовних вимогах про стягнення відсотків строк позовної давності розпочав свій перебіг 05.09.2025. Враховуючи викладене, позивачем не було пропущено строку позовної давності при зверненні до суду з цим позовом.
Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у письмовій заяві представник відповідача просив розглянути справу за відсутності сторони відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, просив розглянути справу за його відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.
Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
За змістом ч.2 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ч.3 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній з 04.11.2018 згідно із Законом № 2478-VIII від 03.07.2018) фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір № б/н від 07.12.2017 на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачу видано кредитну картку № НОМЕР_7 .
25.09.2018 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг в ПриватБанку. 
03.06.2021 ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 200000 грн.
07.06.2021 ОСОБА_1 підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк». 
Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту від 07.06.2021.
08.06.2021 ОСОБА_1 збільшено кредитний ліміт до 210000,00 грн, 16.08.2021 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн, з 07.09.2021 збільшено кредитний ліміт до 10000,00 грн, 20.09.2021 – збільшено до 100000,00 грн, 23.11.2021 – збільшено до 200000,00 грн, 27.12.2022 – зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн, що підтверджується довідкою від 26.11.2024 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н).
З довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 26.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 на підставі договору б/н були видані наступні кредитні картки : 07.12.2017 – «MasterCard World» № НОМЕР_8 зі строком дії до 11/21, 29.12.2018 - «MasterCard World» № НОМЕР_2 зі строком дії до 12/22, 04.02.2019 - «MasterCard World Black Edition» № НОМЕР_9 зі строком дії до 01/22, 03.06.2020 - «MasterCard World» № НОМЕР_4 зі строком дії до 05/24, 07.06.2021 – «MasterCard World Еlіte» № НОМЕР_10 зі строком дії до 06/24, 22.10.2021 - «MasterCard World Еlіte» № НОМЕР_11 зі строком дії до 10/24. 
Таким чином, на підставі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» від 07.06.2021 ОСОБА_1 отримано картки : 07.06.2021 - «MasterCard World Еlіte» № НОМЕР_10 зі строком дії до 06/24 та 22.10.2021 - «MasterCard World Еlіte» № НОМЕР_11 зі строком дії до 10/24.
У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» від 07.06.2021 зазначено: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; розмір кредитного ліміту : для Преміальної картки «World Еlіte» - до 400000,00 грн; строк кредитування – 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка, відсотків річних – 36% для Преміальних карток, зокрема, «World Black Edition» та «World Еlіte»; за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами у межах пільгового періоду – 0%; за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашенню кредиту мінімальними платежами – 42,55%; порядок повернення кредиту – договірного списання з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено трати за рахунок кредитного ліміту за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено трати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу - 7% від заборгованості, але не менше 100,00 грн,+ комісія щомісячно; у разі прострочення, починаючи з 31-го дня -10 % від заборгованості, але не менше 100,00 грн, щомісяця; пеня - у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання; штрафи - немає; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання – 72%.
Вказана заява підписана власноручним підписом ОСОБА_1 ..
Аналогічна інформація міститься у паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем 07.06.2021.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і повністю, надавши ОСОБА_1 кредитні ресурси, однак в порушення зазначених умов договору ОСОБА_1 зобов`язання за кредитом належним чином не виконував.
Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25.09.2018 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 14.11.2025 становить 248846,60 грн. з яких: 207720,22 грн - заборгованість за тілом кредиту; 41126,38 грн - заборгованість за простроченими відсотками. 
З наданої виписки за договором вб/н за період з 07.12.2017 по 26.11.2024 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював перекази, поповнював та знімав готівку, розраховувався в терміналах, по 07.11.2023 включно. 
Враховуючи викладене, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, неодноразово отримував кредитні картки, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо повернення коштів, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками, наданими банком до суду.
Однак, щомісячних внесків на погашення заборгованості у розмірі, передбаченому Заявою про приєднання до Умов та правил надання послуг, відповідач регулярно не здійснював. 
Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, тобто він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 207720,22 грн. 
Надаючи оцінку позовним вимогам про стягнення з відповідача відсотків у розмірі 41126,38 грн та доводам відповідача про неправомірність нарахування відсотків у вказаному розмірі, суд зазначає наступне. 
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 07.06.2021, яка підписана власноручним підписом ОСОБА_1 на планшеті, а також на Умови та Правила надання послуг, якими передбачено можливість одностороннього збільшення процентної ставки (п.1.1.3.2.3 Умови та Правил). 
Водночас, відповідач заперечував правомірність нарахування відсотків, посилаючись на те, що Анкетою-заявою від 25.09.2018 взагалі не передбачено сплати відсотків за користування коштами, а Заява-анкета від 07.06.2021, якою встановлено проценту ставку у 36% річних, не є договором, на підставі якого між сторонами досягнута домовленість про встановлення вказаної відсоткової ставки, та підписана відповідачем виключно у зв`язку з отриманням нової картки. Збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку на підставі виключно Умов та Правил є неправомірним. 
Разом з тим, суд зауважує, що у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 07.06.2021 вказано ліміт кредиту, строк кредитування, мета кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку – 36% відсотків річних, умови здійснення розрахунків з використання платіжної картки та користування коштами, порядок повернення кредиту, розмір мінімального платежу, періодичність внесення платежів, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та інші умови. 
Згідно з п.15 Заяви про приєднання, примірник цієї Заяви направляється в особистий акаунт Клієнта в системі «Приват24» (веб-версія). 
Відповідач ОСОБА_1 , власноручно підписавши вказану Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, погодився з усіма умовами, які передбачені у заяві, з цього випливає, що сторони досягли істотних умов договору, у тому числі щодо встановлення процентної ставки у 36% річних. 
Як вбачається із розрахунку заборгованості, заборгованість за тілом кредиту в розмірі 207720,22 грн сформувалася станом на 01.12.2022, з 01.01.2023 в повному обсязі набула статусу простроченої. З 01.01.2023 відповідачу зменшено розмір кредитного ліміту до 0. 
Виходячи зі змісту розрахунку заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховувались за період з 20.06.2021 по 31.12.2022 включно. Після 01.01.2023 відсотки не нараховувались. 
Станом на 01.01.2023 розмір нарахованих відсотків становив 41138,54 грн, з урахуванням здійснених поповнень 08.02.2023, 24.08.2023 та 07.11.2023, розмір заборгованості за відсотками станом на 07.11.2023 складав 41126,38 грн, після 07.11.2023 не змінювався. 
Відсоткова ставка протягом усього вказаного періоду (з червня 2021 року по грудень 2022 року) не змінювалась і становила 36% річних. 
Підвищена відсоткова ставка у розмірі 72% річних, передбачена за прострочення виконання зобов`язань, не застосовувалась, що підтвердила також представник відповідача у судовому засіданні.
Враховуючи викладене, є помилковими доводи представника відповідача про одностороннє збільшення позивачем процентної ставки на підставі самих лише Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки між сторонами було укладено договір у письмовій формі, яким було змінено умови Анкети-заяви від 25.09.2018 в частині відсоткової ставки.
Як зазначалось вище, в іншому розмірі, ніж було погоджено в Заяві-анкеті (більше за 36% річних), відсотки не нараховувались. 
З урахуванням викладеного, суд відхиляє посилання представника відповідача на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки вказана постанова ухвалена за інших фактичних обставин у справі.
Так, у цій постанові Великою Палатою зроблено висновок про те, що Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. 
Разом з тим, в даному випадку відсоткова ставка 36% річних прямо передбачена безпосередньо в тексті Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яку відповідач підписав власним підписом, а включення до Умов та Правил положення про можливість одностороннього перегляду банком відсоткової ставки не вплинули на розмір відсоткової ставки, яка була погоджена між сторонами.
Сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, наявні правові підстави для стягнення не тільки тіла кредиту, а також заборгованості за відсотками.
Доказів того, що ОСОБА_1 не було надано можливості ознайомитися з умовами Заяви про приєднання Умов та Правил надання послуг і визначеною нею відсотковою ставкою, представником відповідача не надано. 
Як зазначено у п.1.4 Заяви про приєднання від 07.06.2021, Клієнт має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», однак, доказів направлення ОСОБА_1 на адресу банку повідомлення про відмову від договору стороною відповідача не надано. Натомість, як вбачається з виписки по рахунку, відповідач активно продовжував користуватися кредитними коштами і після 07.06.2021. 
Доводи представника відповідача про те, що підписання ОСОБА_1 . Заяви від 07.06.2021 не є укладенням нового самостійного договору, а було пов`язано виключно з отриманням нової картки «MasterCard World Еlіte», суд вважає необґрунтованими, оскільки саме цією Заявою і передбачено можливість отримання такої картки, яка є преміальною, і встановлено для неї особливі умови користування. 
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом за ставкою 36% річних та правомірність позовних вимог про стягнення відсотків у розмірі 41126,38 грн. 
Надаючи оцінку доводам представника відповідача про сплив строку позовної давності, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. 
Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Суд зауважує, що пунктом 7 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 07.06.2021 сторонами погоджено строк позовної давності у 15 років. 
З вимогами про визнання цих положень договору недійсними відповідач не звертався. 
За твердженням представника відповідача, такі положення договору приєднання не підлягають застосуванню, оскільки не могли бути обговорені споживачем, є несправедливими у розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з чим до спірних відносин слід застосовувати трирічний строк позовної давності, установлений ст.257 ЦК України, і позивач звернувся до суду поза межами цього строку. 
За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, на яку посилається представник відповідача в обгрунтування вказаних доводів, надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. 
Аналогічна правова позиція про неможливість вважати Умови та правила складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
Водночас, у даному випадку, як зазначалось вище, 15-річний строк позовної давності передбачений не Умовами та Правилами надання послуг, які є мінливими і викладаються кредитодавцем на сайті без ознайомлення позичальника з їх змістом, а безпосередньо Заявою про приєднання, яка підписана власнорнучно відповідачем та свічить про погодження ним збільшеного строку позовної давності. 
Надаючи оцінку доводам представника відповідача про несправедливість вказаної умови договору та її невідповідність нормам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає, що згідно з ч.ч.2-8 цієї статті умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 
Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі тощо. 
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 
У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. 
Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. 
Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Разом з тим, суд зауважує, що положення щодо строку позовної давності у 15 років викладені у Заяві про приєднання чітко і недвозначно. 
Доказів того, що відповідач не був ознайомлений з цими положеннями перед підписанням договору, відповідачем не надано. 
Доказів звернення ОСОБА_1 до банку з вимогами про внесення змін до положень щодо збільшеного строку позовної давності стороною відповідача не надано. До суду з позовними вимогами про визнання недійсним договору або окремих його положень щодо позовної давності ОСОБА_1 не звертався. 
Посилаючись на необґрунтованість положень договору щодо збільшеного строку позовної давності, відповідач не навів, у чому саме полягає істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 
Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 питання справедливості умов договору щодо збільшення строку позовної давності не розглядає, вказуючи лише на нечинність таких умов з огляду на те, що у заяві позичальника, яка була ним підписана, немає домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності, а Умови, якими такі положення передбачені, позичальником не підписані. 
Крім того, суд зауважує, що відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12, на який посилається представник відповідача, оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.
Як зазначалось вище, Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг передбачено порядок повернення кредитних коштів - шляхом договірного списання з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено трати за рахунок кредитного ліміту за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено трати за рахунок кредитного ліміту
Отже, враховуючи, що договором передбачено погашення кредиту шляхом щомісячних внесків, перебіг строку позовної давності за зобов`язаннями кожного місяця розпочинається з 1 числа місяця, наступного за місяцем, коли були здійснені відповідні витрати з кредитної картки. 
Як зазначалось вище, нарахування відсотків здійснювалось за період червня 2021 року – грудня 2022 року.
Виходячи з позиції відповідача про необхідність застосування трирічного строку позовної давності до спірних відносин, вказаний 3-річний строк по вимогам про стягнення відсотків за червень 2021 року сплинув 01.07.2024, за липень 2021 року – 01.08.2024, за серпень 2021 року – 01.09.2024, за вересень 2021 року – 01.10.2024, за жовтень 2021 року – 01.11.2024, за листопад 2021 року – 01.12.2024 року, за грудень 2021 року – 01.01.2025, за січень 2022 року – 01.02.2025, за лютий 2022 року – 01.03.2025, за квітень 2022 року – 01.05.2025, за травень 2022 року – 01.06.2025, за червень 2022 року – 01.07.2025, за липень 2022 року – 01.08.2025, за серпень 2022 року – 01.09.2025, за вересень 2022 року – 01.10.2025, за вересень 2022 року – 01.10.2025, за жовтень 2022 року – 01.11.2025, за листопад 2022 року – 01.12.2025 (тобто, до моменту подання цього позову – 22.12.2025), а за грудень 2022 року - 01.01.2026. 
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (чинного з 02.04.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Згідно з п.19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (в редакції згідно із Законом України № 2120-ІХ від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набрав чинності 17.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 
Отже, у період з 02.04.2020 по 30.06.2023 (до моменту скасування карантину на території України) строк позовної давності законодавцем було продовжено на час дії карантину, а з 17.03.2022 цей строк також було продовжено на строк дії воєнного стану. 
Законом України № 3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набрав чинності 30.01.2024, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладено в наступній редакції : «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». 
Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ від 14.05.2025, який набрав законної сили 04.09.2025, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України виключено.
Згідно з ч.3 ст.263 ЦК України від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Отже, з 30.01.2024 по 03.09.2025 строк позовної давності, визначений ст.261 ЦК України, зупинився і продовжив свій перебіг з 04.09.2025.
Суд зауважує, що трирічний строк позовної давності по зобов`язанням щодо сплати відсотків за червень 2021 року – серпень 2022 року розпочав свій перебіг у період, коли такий строк було законодавчо продовжено на період карантину, а потім воєнного стану, а закінчився, коли цей строк було зупинено.
Отже, як по зобов`язанням щодо сплати відсотків за червень 2021 року – серпень 2022 року, так і за вересень-листопад 2022 року строк позовної давності фактично розпочав свій перебіг з 04.09.2025. 
Враховуючи викладене, трирічний строк позовної давності, визначений ст.261 ЦК України, по зобов`язанням щодо сплати відсотків за червень 2021 року – листопад 2022 року станом на дату звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду з цим позовом (22.12.2025) не сплив.
Доводи представника відповідача про сплив строку позовної давності по зобов`язанням ОСОБА_1 по сплаті відсотків за червень 2021 року – листопад 2022 року не враховують вищенаведених положень п.п.12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, відсутні підстави для застосування судом строків позовної давності, а відсотки в розмірі 41126,38 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи висновок суду про повне задоволення позову, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2986,16 грн підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк». 
Керуючись ст.ст.4, 10-13, 76-81, 141, 212, ч.1 ст.223, ст.ст.263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 248846,60 грн (двісті сорок вісім тисяч вісімсот сорок шість грн 60 коп.), у т.ч. за тілом кредиту – 207720,22 грн (двісті сім тисяч сімсот двадцять грн 22 коп.) та за відсотками – 41126,38 грн (сорок одну тисячу сто двадцять шість грн 38 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2986,16 грн (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят шість грн 16 коп.).
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач : Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса для листування: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, код ЄДРПОУ 14360570.
Відповідач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , РНОКПП  НОМЕР_12 . 
Повний тест рішення складено 21.08.2026.

Суддя          О.С. Сеник