ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

15 вересня 2026 року | м.Суми

Справа №577/2169/26 
Номер провадження 22-ц/816/2559/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Щербаченко М. В. (суддя-доповідач), суддів Сидоренко А. П. , Нестеренка М. В. , розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2026 рокуу складі судді Галяна С.В., ухваленого в м. Конотоп Сумської області, 
у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
У квітні 2026 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі – ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з указаним позовом.
Позов мотивований тим, що 01.08.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем укладений кредитний договір № 275639890, за умовами якого останній отримав кредит на суму 1500 грн, який в подальшому збільшив до 5850 грн.
Укладення договору ініціював відповідач, оформивши заявку на сайті первісного кредитора. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
У подальшому відповідач збільшив суму кредиту у зв`язку із чим загальна сума становить 5850 грн 00 коп. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. У свою чергу відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором.
28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого (з урахуванням додаткових угод до договору факторингу) до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у розмірі, зазначеному в Реєстрі прав вимоги № 109 від 24.11.2020.
05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному в Реєстрі прав вимоги № 11 від 31.08.2023.
В подальшому 11.07.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до якого та Реєстру боржників № б/н від 14.07.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 15 179 грн 87 коп.
Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу від відповідача на погашення заборгованості за кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 15 179 грн 87 коп., яка складається з: 5173 грн 75 коп. – заборгованості за тілом кредиту; 10 006 грн 12 коп. – заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Посилаючись на указані обставини, ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 275639890 від 01.08.2020 у розмірі 15 179 грн 87 коп. та судові витрати.
Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2026 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЕЙС» відмовлено.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача; позивач не заявляв клопотання про залучення належного відповідача до участі у розгляді справи, яким є ОСОБА_2 , а у відповідача ОСОБА_3 відсутній обов`язок щодо сплати боргу, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. 
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
01.07.2026 ТОВ «ФК «ЕЙС»через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» подало апеляційну скаргу в електронній формі, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду, обставинам справи, просить скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі; судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 19 656 грн 00 коп., а саме судовий збір у розмірі 6656,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн, покласти на відповідача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір укладений у формі електронного документа та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора V82S97YW. Первісний кредитор належним чином вжив усіх необхідних заходів для ідентифікації та перевірки особи позичальника, що повністю відповідає вимогам законодавства України та усталеній практиці укладення договорів у сфері фінансових послуг. Перед погодженням заявки на отримання кредиту первісний кредитор здійснив комплексну перевірку не лише персональних даних відповідача, але і його платоспроможності. Здійснені дії забезпечили достовірне підтвердження особи відповідача та унеможливили укладення кредитного договору будь-якою іншою особою.
Вважає, що є підстави стверджувати, що відповідач дійсно уклав кредитний договір, незважаючи на розбіжності у написанні його прізвища. Наявність у кредитному договорі унікальних ідентифікаторів відповідача (РНОКПП, адреси реєстрації, дати народження) та їх повний збіг із даними, наведеними в офіційній відповіді органу державної влади щодо персональних даних, є вагомим підтвердженням того, що договір укладено cаме з цією фізичною особою.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
01.08.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»та ОСОБА_2 на підставі Заявки на отримання грошових коштів у кредит (а.с. 65) був укладений Договір № 275639890 в електронній формі, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 1500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.3, 1.4 або п. 1.5 цього договору (а.с. 42-43).
Кредит надається строком на 13 днів від дати отримання кредиту позичальником (п. 1.2 договору).
На період строку, визначеного в п. 1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,48% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (п. 1.3 договору). 
У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення) (п. 1.4 договору).
Розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку, передбаченого п. 1.2 цього договору, зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до договору). 
Відповідно до п. 4.3 договору сторони погоджуються, що проценти нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2 цього договору, є процентами у розумінні частини другої статті 625 ЦК України.
З урахуванням положень п. 1.3, 1.4 та п. 1.5 цього договору, позичальник сплачує товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 541,68% річних за дисконтною ставкою або 622,20 % річних за базовою ставкою (п. 4.4 договору).
Договір підписаний ОСОБА_2 електронним підписом одноразовим ідентифікатором V82S97YW.
Додатковими угодами до кредитного договору від 14.08.2020, 16.08.2020, 22.08.2020, 28.08.2020, 30.08.2020, 16.09.2020, 17.09.2020, 27.09.2020, 28.09.2020 було збільшено строк кредитування до 24.10.2020 та суму кредиту до 5850 грн; крім того змінювався розмір дисконтної процентної ставки: з 14.08.2020 - 1,61% в день, з 21.08.2020 – 1,29% в день; з 30.08.2020 – 1,29% в день, з 19.09.2020 – 1,13% в день; з 29.09.2020 – 0,80% в день (а.с. 44-56). 
Факт перерахування ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на картку видану ОСОБА_2 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 коштів на загальну суму 5850 грн підтверджується відповідними платіжними дорученнями, довідками ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та АТ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 58-63, 75-80, 92-95).
28.11.2018 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (клієнт) укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 104).
Крім того, між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (фактор) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладені додаткові угоди до указаного договору факторингу за № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, якими, зокрема строк договору факторингу продовжувався (а.с. 11-13).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 109 від 24.11.2020 до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за договором № 275639890 від 01.08.2020 на загальну суму 10 870 грн 32 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту – 5173 грн 75 коп., 5696 грн 57 коп. – заборгованість по відсоткам (а.с. 14-15).
Згідно з розрахунком ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 275639890 від 01.08.2020 станом на 31.08.2023 за тілом кредиту становить 5172 грн 75 коп., за відсотками – 10 006 грн 12 коп. (а.с. 35).
05.08.2020 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (фактор) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (клієнт) укладений договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 18).
Додатковими угодами № 2 від 03.08.2021, № 3 від 30.12.2022 строк дії договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 було продовжено (а.с. 19; 20). 
Згідно з Реєстром прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за договором № 275639890 від 01.08.2020 на загальну суму 15 179 грн 71 коп., з яких заборгованість по основному боргу – 5173 грн 75 коп., по відсотках – 10 006 грн 12 коп. (а.с. 21-22).
Оплата грошових коштів за указаним договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією від 31.08.2023 № 4586 (а.с .24).
11.07.2025 між ТОВ ФК «ЕЙС» (фактор) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (клієнт) укладений договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до якого та Реєстру боржників від 14.07.2025 позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_2 за договором № 275639890 від 01.08.2020 на загальну суму 15 179 грн 71 коп., з яких заборгованість за основним боргом – 5173 грн 75 коп., по відсотках – 10 006 грн 12 коп. (а.с. 25-28).
Позивачем надано докази оплати за указаним договором факторингу (а.с. 29-32).
Відповідно до розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 275639890 від 01.08.2020 станом на 26.12.2025 (включно) становить 15 179 грн 87 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить – 5173 грн 75 коп.; прострочена заборгованість за процентами – 10 006 грн 12 коп., які нараховані за період з 01.08.2020 по 24.11.2020 року за дисконтними ставками та базовою ставкою 1,7 % або 87 грн. 95 коп. на день (а.с.33- 36).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на те, що кредитний договір укладений з ОСОБА_2 , а позов пред`явлений до ОСОБА_3 , тобто до неналежного відповідача, тому відмовив у задоволенні позову.
Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками місцевого суду, зважаючи на такі мотиви.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, (пункт 2 частини другої статті 175 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Виходячи з викладеного належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Колегія суддів наголошує, що інститут неналежного відповідача та передбачена статтею 51 ЦПК України процедура його заміни стосуються ситуації, коли обов`язок за спірними правовідносинами покладається на іншу особу — тобто іншого суб`єкта права. Натомість цей інститут не застосовується, якщо йдеться не про іншу особу, а про технічну (орфографічну) помилку у написанні прізвища однієї й тієї самої фізичної особи або неправильну транслітерацію прізвища з однієї мови на іншу. У такому разі підлягає з`ясуванню не питання належності відповідача, а питання факту — чи є особа, зазначена позивачем як відповідач, тією самою особою, яка уклала кредитний договір.
У цій справі позивач зазначив відповідачем ОСОБА_3 , вказавши його дату народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , місце проживання – АДРЕСА_1 .
Кредитний договір № 275639890 від 01.08.2020 укладений первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з позичальником ОСОБА_2 , який під час заповнення заявки на отримання кредиту зазначив дату народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 та адресу реєстрації, що збігається з місцем проживання – АДРЕСА_1 (а.с. 65). Ці ж персональні дані вказані і в самому кредитному договорі (а.с. 42-43).
При поданні позову позивач допустив описку у написанні прізвища відповідача, вказавши « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_5 ». Колегія суддів звертає увагу, що зазначена розбіжність є суто орфографічною і стосується написання однієї голосної літери в корені прізвища, що є поширеним наслідком транслітерації імен та прізвищ і саме по собі не ставить під сумнів тотожність особи.
Визначальне значення для установлення тотожності особи має реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), який є унікальним ідентифікатором фізичної особи в державних реєстрах і не може повторюватися для різних осіб. 
Крім того, місцевим судом відповідно до статті 187 ЦПК України отримані відомості з реєстру територіальної громади з даними про УНЗР, дату народження та адресу реєстрації ОСОБА_2 , які збігаються із даними зазначеними позивачем. Відомості з реєстру Конотопської міської територіальної громади є незалежним джерелом підтвердження особи, яке не залежить від документів, складених самим кредитором (а.с.86).
За таких обставин виявлена у позовній заяві описка у прізвищі відповідача підлягає виправленню як технічна помилка й не є підставою для застосування процедури заміни неналежного відповідача, передбаченої статтею 51 ЦПК України, а також не є самостійною підставою для відмови в позові. Відповідно висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача є помилковим, а доводи апеляційної скарги у цій частини є повністю обґрунтованими.
Звертаючись до суду з указаним позовом ТОВ «ФК «ЕЙС» просило стягнути з відповідача заборгованість в сумі 15 179,87 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 5173,75 грн; сума заборгованості за відсотками - 10 006,12 грн.
З матеріалів справи установлено, що кредитний договір № 275639890 ( з урахуванням змін внесених до нього додатковими угодами) між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_2 укладений 01.08.2020 в електронній формі та підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування та відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, який відповідач підписав в електронному вигляді.
Указаний договір відповідно до вимог статті 628 ЦК України є обов`язковим до виконання кредитором та позичальником. 
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України)
Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Оскільки між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 28.11.2018 укладений договір факторингу №28/1118-01 (з урахуванням змін внесених до нього додатковими угодами), 05.08.2020 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладений договір факторингу № 05/0820-01 (з урахуванням змін внесених до нього додатковими угодами) та 11.07.2025 між позивачем та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладений договір факторингу № 11/07/25-Е, тому відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «ЕЙСу тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем отриманих кредитних коштів, а тому сума заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5173 грн 75 коп. підлягає стягненню на користь позивача.
Сума нарахованих кредитором відсотків відповідає умовам укладеного відповідачем кредитного договору № 275639890 (з урахуванням змін внесених до нього додатковими угодами).
Так, відповідно до наданих суду розрахунків заборгованості (а.с.33-36) убачається, що з 01.08.2020 по 24.10.2020 року відсотки нараховувались в межах погодженого сторонами строку кредитування, виходячи з погодженої сторонами дисконтної процентної ставки, розмір якої умовами кредитного договору був встановлений на рівні 1,48% від суми кредиту за кожний день користування кредиту, та в подальшому змінювався додатковими угодами (з 14.08.2020 - 1,61% в день, з 21.08.2020 – 1,29% в день; з 30.08.2020 – 1,29% в день, з 19.09.2020 – 1,13% в день; з 29.09.2020 – 0,80% в день). 
Оскільки відповідач продовжив користуватися кредитними коштами поза межами строку кредитування (після 24.10.2020) та не сплатив проценти за користування кредитом протягом 3-х днів після закінчення строку надання кредиту, первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відповідно до умов п. 1.4 договору було скасовано умови щодо застосування дисконтної процентної ставки та застосована базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, у зв`язку з чим донараховано різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною процентною ставкою та нарахованою базовою процентною ставкою. 
З 25.10.2020 по 12.01.2021 відсотки були нараховані, виходячи з розміру базової процентної ставки 1,70% в день. Указані відсотки, виходячи зі змісту п. 4.3 договору є відсотками, передбаченими частиною другою статті 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на зазначене, апеляційний суд резюмує, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
За встановлених обставин справи апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, яким слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 275639890 від 01.08.2020 у розмірі 15 179 грн 87 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5173 грн 75 коп. та заборгованість за відсотками – 10 006 грн 12 коп.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права (частина перша статті 376 ЦПК України). 
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення свідчать про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення на підставі пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Щодо витрат позивача на оплату судового збору
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України). 
Позивач при зверненні до суду першої інстанції сплатив 2662 грн 40 коп. судового збору, за подання апеляції - 3993 грн 60 коп. судового збору.
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути всю суму сплаченого позивачем судового збору за подання позову та апеляційної скарги.
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу
Позивач у позові просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн 00 коп.
Частиною третьою статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Відповідно до частин три, чотири статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Позивач на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надав копії: договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01, укладеного 20.08.2025 з Адвокатським бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» (а.с. 37), умовами якого передбачено, що отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару; гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору (Додаток № 1 до договору); 
додаткової угоди № 25770917944 від 01.09.2025 до указаного договору, якою погоджено надання правничої допомоги в судах у справі про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 275639890 від 01.08.2020 (а.с. 38);
акту прийому-передачі наданих послуг № 20/08/25-01 складеного 29.12.2025, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 7000 грн (складання позовної заяви – 5000 грн., вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості 1000 грн., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації – 500 грн, підготовка клопотання – 500 грн.) (а.с. 39).
Відповідач клопотання про зменшення заявлених до відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу не подав, доводів щодо неспівмірності витрат не заявляв.
У постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду у пунктах 139-145 дійшла таких правових висновків: «У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. 
Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково».
Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, апеляційний суд дійшов переконання, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в суді першої інстанції не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на незначну складність справи, сталу судову практику у спірних правовідносинах, обсяг наданих послуг, тому апеляційний суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції підлягає зменшенню до 3000 грн 00 коп.
Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути указану суму витрат на професійну правничу допомогу.
Також в апеляційній скарзі позивачем було заявлено про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, в сумі 6000 грн.
Заявник апеляційної скарги на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції надав копію акту прийому-передачі наданих послуг № 20/08/25-01, складеного 29.06.2025, відповідно до якого Адвокатським бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» надало наступні послуги: складання апеляційної скарги на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2026 року, вартість наданих послуг - 6000 грн (а.с. 120 – на звороті).
Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, апеляційний суд дійшов переконання, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на підготовку лише одного процесуального документа – апеляційної скарги, яка частково ґрунтується вже на сформованій у позовній заяві правовій та фактичній позиції, а тому заявлений розмір судових витрат, понесених апелянтом на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, підлягає зменшенню до 1500 грн 00 коп. 
Оскільки апеляційну скаргу задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути указану суму витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись вимогами статей 141, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» задовольнити.
Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 червня 2026 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №275639890 від 01 серпня 2020 року у розмірі 15 179 гривень 87 копійок, судові витрати понесені позивачем в суді першої інстанції зі сплати судового збору в сумі 2662 гривні 40 копійок та на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» судові витрати понесені в суді апеляційної інстанції зі сплати судового збору в сумі 3993 гривні 60 копійок та на професійну правничу допомогу у сумі 1500 гривень 00 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач | М. В. Щербаченко

Судді: А. П. Сидоренко 

М. В. Нестеренко