ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/5498/24  Номер провадження 22-ц/814/2613/26 | Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою адвоката Яковлева Володимира Вталійовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 березня 2026 року (час ухвалення судового рішення з 10:00:0 до час не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання та перебування на утриманні,
треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд 

у с т а н о в и в:

У грудні 2024 року адвокат Юхимович О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 06.10.2021 року по день смерті останнього та встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_4 малолітнього ОСОБА_5 .
Заявлені вимоги мотивовані такими обставинами і доводами.
ОСОБА_1 познайомилась з ОСОБА_6 у 2021 році та практично відразу вони стали проживати разом з однією сім`єю, з ними проживав син позивачки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася спільна дитина – ОСОБА_8 . ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. ОСОБА_4 утримував сім?ю та працював один. Після початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_9 був призваний на військову службу. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_10 загинув поблизу с. Іванівське Бахмутського району Донецької області в результаті отриманих поранень, не сумісних з життям. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та покійним ОСОБА_4 необхідно для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю. 

В апеляційній скарзі адвокат Яковлев В.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норми процесуального і матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд у порушенням вимог процесуального закону не дослідив належним чином і не дав належної оцінки доказам, поданим суду на підтвердження обставин, якими обгрунтовані заявлені вимоги, зокрема показання свідків і пояснення малолітнього ОСОБА_5 .
Суд не дослідив істотний доказ – сповіщення №88 Лубенського РТЦК, не витребував жодних пояснень від вказаного державного органу.
У порушення приписів ст.265 ЦПК України суд у своєму рішенні не навів показання свідка ОСОБА_11 , які є істотними для правильного вирішення цього спору, та, відповідно, не дав будь-якої оцінки цьому доказу.
Суд проігнорував позицію відповідача ОСОБА_2 , який у суді фактично визнав (підтвердив) обставини, на які посилалася позивачка.
Судом порушені розумні строки розгляду справи.
Суд першої інстанції, посилаючись у своєму рішенні на висновки Верховного Суду у конкретних справах, витлумачив позицію Верховного Суду вибірково, однобоко. 

У відзиві адвокат Савинський О.Г., представник ОСОБА_2 , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
У відзиві проаналізовані показання допитаних свідків і стверджується, що усі свідчення були однотипними із текстом позовної заяви, суперечливими, тому їх не можна вважати достовірними і достатніми для встановлення факту, про який заявлено у позові.
Суд у своєму рішенні обгрунтовано виснував про те, що обов?язок з утримання малолітнього ОСОБА_12 (сина позивачки) лежить на батьках цієї дитини. 
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін з таких підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримавши смертельні поранення несумісні з життям поблизу н.п. Іванівське Бахмутського району Донецької області, що підтверджується сповіщенням сім`ї № 88 від 17.07.2023 року (а. с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_8 , батьком якого є померлий ОСОБА_4 , матір`ю – позивачка по справі ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданий Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 29.09.2022 року.
На підтвердження факту проживання однією сім`єю та перебування на утримані представником позивача надано копію довідки управління соціального захисту населення від 22.09.2023 року №1396, згідно якої ОСОБА_1 знаходилась на обліку в Управлінні соціального захисту та населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, одержувала допомогу по вагітності та пологам на сина ОСОБА_8 .
Згідно копії будинкового акту ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 з 06.10.2021 року разом з дітьми ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 13).
У свідоцтві про народження ОСОБА_5 батьком записаний ОСОБА_13 , мати – ОСОБА_1 (а.с. 12).
Також на підтвердження факту проживання однією сім`єю та перебуванні на утримані надано пояснення вчителя початкових класів (а.с. 14) та надано фотознімки (а.с. 19-21).
Судом першої інстанції допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і опитаний малолітній ОСОБА_5 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що надані до суду докази не підтверджують факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_4 в період з 06.10.2022 року по день смерті останнього, а зазначений факт (проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу) не породжує юридичного наслідку для позивачки.
Окрім того, відповідно до змісту ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ (в редакції Закону на час виникнення спірних відносин, тобто дня загибелі військовослужбовця) щодо встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд наголосив, що батьком записаний ОСОБА_13 , за яким зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків.
Сам по собі факт проживання за однією адресою не може свідчити про перебування на утриманні.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, керується такими міркуваннями.
Як слідує зі змісту позову, пояснень, наданих суду першої інстанції, метою звернення ОСОБА_1 з цим позовом є бажання набути право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 та у постановах Верховного Суду від 18 березня 2026 року (справа № 339/471/24), від 08 квітня 2026 року (справа № 274/5542/24) викладені такі висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.
«…для цілей визначення того, чи є особа утриманцем у розумінні чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, необхідно встановити, чи має така особа право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
«…положення статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 свідчать, що для цілей призначення та отримання одноразової грошової допомоги утриманці визначаються відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 , отже з огляду на наведені висновки Верховного Суду у цій справі, перш за все, слід встановити, чи виникло у ОСОБА_1 та у її малолітнього сина ОСОБА_5 за станом на дату загибелі (смерті) ОСОБА_4 право на отримання одноразової допомоги за умови доведеності факту проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_4 однією сім?єю без реєстрації шлюбу, перебування ОСОБА_1 та її малолітнього сина (від попереднього шлюбу) на утриманні ОСОБА_4 з урахуванням приписів ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції за станом на 15 липня 2023 року.
Згідно ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції за станом на 15 липня 2023 року) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). 
Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Відповідно до ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції за станом на 15 липня 2023 року право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули.
Згідно ст.31 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Отже, за змістом наведених нормативних актів, які регулювали спірні правовідносини за станом на час виникнення спірних правовідносин – 15 липня 2023 року (дата смерті ОСОБА_4 ), право на отримання одноразової допомоги мали непрацездатні члени сім?ї померлого, зокрема, дружина, дитина які перебували на повному утриманні військовослужбовця, який помер (загинув). 
Як установлено у цій справі, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі не перебували
Доводи позову про перебування у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу у контексті спірних правовідносин не мають правового значення з огляду на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14 травня 2026 року (справа №580/1977/25), згідно яких: 
«26. Ключовим правовим питанням спору є право позивачки на отримання пенсії в разі втрати годувальника, як колишня дружина померлого військовослужбовця, яка після розірвання шлюбу з померлим неофіційно проживала з ним перед його смертю однією сім`єю (факт встановлено в судовому порядку) та при цьому не перебувала на його повному утриманні, та яка станом на момент звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії досягла 55-річного віку.
27. Колегія суддів зазначає, що спосіб викладення ч. 2 та 4 ст. 30 Закону № 2262 ХІІ свідчить про чітке й однозначне визначення кола осіб, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Зі змісту цих норм вбачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника - військовослужбовця, є персоніфікованим і вичерпним. Вони не містять правил, згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї такого померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, прикладом якого є спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.
Натомість ужиті в Законі № 2262-XIІ поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя, тобто особу, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим годувальником.»
Отже, враховуючи наведене ні ОСОБА_1 , ні її малолітній син ОСОБА_7 не є можуть вважатися особами, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до приписів ст.16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції за станом на 15 липня 2023 року), тому встановлення у судовому порядку фактів, про які заявлено у позові, не має правового значення для реалізації позивачкою наміру отримати одноразову грошову допомогу у зв?язку із загибеллю ОСОБА_4 . 
Суд першої інстанції обгрунтовано висновував про те, що малолітній ОСОБА_7 має батька (біологічного), який за законом зобов?язаний його утримаувати. 
Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст. 89 ЦПК України, дав правильну оцінку поданим доказам і зробив правильний по суті висновок про недоведеність обставин, з існуванням яких закон пов?язує можливість визнання у судовому порядку факту перебування у фактичному шлюбі, факту перебування на утриманні.
Наведені в апеляційній скарзі порушення процесуального закону не є такими, що передбачені ч.3 ст.376 ЦПК України, і не мали наслідком ухвалення неправильного по суті рішення. 
Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Яковлева Володимира Вталійовича, представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 березня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати виготовлення повного текста постанови. 

Повний текст постанови виготовлений 03 серпня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді А.І. Дорош 

В.М. Триголов