КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року м. Київ справа №320/11644/26
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 
до  
ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не розгляду заяви від 05.02.2026 року громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про внесення відомостей до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання останнього непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39-а, 38-в графи II розкладу хвороб Наказу МОУ від 14.08.2008 року за №402;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути заяву від 05.02.2026 року громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та внести по вказаній заяві відомості до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39-а, 38-в графи II розкладу хвороб Наказу МОУ від 14.08.2008 року за №402.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він 28.11.2022 року відповідно до довідки військово-лікарської комісії за №184 визнаний ІНФОРМАЦІЯ_5 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39-а, 38-в графи II розкладу хвороб Наказу МОУ від 14.08.2008 року за №402. Позивач, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено заяву, з електронно цифровим підписом, про внесення відомостей до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Позивач зазначає, що виходячи з положень п. 9 розділу III Порядку № 94 в сукупності з п. 4 Порядку № 559, подана позивачем заява повинна була розглянута відповідачем протягом п`яти робочих днів з дня її реєстрації/надходження. Втім, зазначена заява не розглянута відповідачем. На думку позивача, своєю бездіяльністю відповідач як орган адміністрування не виконав вимог частини 5 статті 5 та статті 15 «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Отже, відповідачем всупереч статті 40 Конституції України та статті 20 ЗУ «Про звернення громадян», не забезпечено позивача правом на розгляд його мотивованої заяви і відповідно відповідачем не виконано вимог передбачених статтями 2, 3, 5, 15 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» щодо ведення Реєстру і внесення відомостей до Реєстру щодо повноти та достовірності.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у відповідності до приписів статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України не скористався та не надав.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу на усунення недоліків позовної заяви.
20.03.2026 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Зобов`язано відповідача подати до суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі належним чином завірені копії всіх матеріалів, що були або мали бути взяті до уваги при винесенні оскаржуваних рішень, письмові пояснення з посиланням на норми чинного законодавства щодо обставин, викладених у позовній заяві.
07.05.2026 позивачем подано до суду заяву про прискорення розгляду справи.
12.05.2026 позивачем подано до суду заяву про прискорення розгляду справи.
13.05.2026 позивачем подано до суду заяву про прискорення розгляду справи.
Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.
ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно Довідки лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.11.2022 №184 ОСОБА_1 було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39А, 38В графи ІІ Розкладу хвороб наказу МОУ № 402 від 2008.
Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 29.22.2022, ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 28.11.2022 року на підставі ст. 39А, 38В гр. ІІ наказу МОУ № 402 від 2008, виключений ІНФОРМАЦІЯ_7 з військового обліку, про що зроблено запис у військово-обліковому документі.
Відповідно до відмітки в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 29.22.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виключений з військового обліку з 28.11.2022 року на підставі ст. 37 п. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
З застосунку Резерв+ встановлено, що у такому відсутня інформація щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.11.2022.
05.02.2026 року, представником ОСОБА_1 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено заяву, з електронно цифровим підписом, в якій просив: 
- внести до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомості про те, що 28.11.2022 року, громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 184 визнаний ІНФОРМАЦІЯ_7 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39А, 38В графи ІІ наказу МОУ від 2008 № 402.
До даної заяви було долучено: ордер, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довідку ВЛК за № 184, видану ІНФОРМАЦІЯ_7 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, витяг з застосунку Резерв+.
Як зазначає позивач у позовній заяві, зазначена заява не розглянута відповідачем.
Також, 05.03.2026 року, представником позивача направлено адвокатський запит, щодо надання інформації про розгляд заяви від 05.02.2026 року про внесення відомостей до Реєстру відносно позивача, проте і відповіді у п`ятиденний термін представником позивача не отримано адвокатський запит.
Позивач вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, такою, що порушує діюче законодавство та права позивача, звернувся з даним позовом до суду.

V. Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно із частиною 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 3 статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Згідно з цим Указом мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Ці строки неодноразово продовжувалися аналогічними Указами Президента України та тривають надалі.
Відповідно до пунктів 1, 8, 9, 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних встановлено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 (далі Порядок №1487).
Згідно з п.1. Порядку він визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.
Відповідно до п.79 Порядку районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:
організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Відповідно до частини 9 статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: 1) допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; 2) призовники - особи, які взяті на військовий облік; 3) військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; 4) військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; 5) резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 5 статті 1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Статтею 37 №2232-ХІІ (в редакції до 18 травня 2024 року) врегульовані підстави, серед іншого, для виключення з військового обліку у відповідних ТЦК та СП (частина шоста).
Так, виключенню з військового обліку підлягають громадяни України, які: 1) призвані чи прийняті на військову службу; 2) проходять військову службу (навчання) у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) припинили громадянство України; 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 8) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими.
З наведених норм Закону №2232-ХІІ слідує, що виключенню з військового обліку підлягають громадяни, серед іншого, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти) визначені в Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16 березня 2017 року № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII).
Статтею 1 Закону № 1951-VIII визначено, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними засадами ведення Реєстру згідно статті 3 Закону № 1951-VIII, зокрема визначено:
обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Частиною 1 статті 5 Закону №1951-VIII передбачено, що держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
За приписами частин 8 та 9 статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
До персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, серед іншого, віднесено відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку, а до службових - відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи).
Пунктами 1, 2 частини 1 статті 9 Закону №1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: 1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; 2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №559 затверджено Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок 559).
Відповідно до абзацу 5 пункту 7 Порядку 559 у разі коли відомості, зазначені у підпунктах 1-5, 8, 11-13 пункту 8 цього Порядку, на момент зчитування не відповідають відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військово-обліковий документ в електронній формі вважається недійсним.
Пунктом 4 Порядку №559 передбачено, що у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:
у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;
в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Системний аналіз наведених норм чинного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що військовозобов`язаний має право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо виправлення недостовірних відомостей у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У разі невідповідності відомостей, зазначених у військовому квитку, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін у паперовій формі повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку. Вказані дії вчиняються особисто військовозобов`язаним, та законодавством не передбачено виправлення відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, на підставі звернення представників військовозобов`язаних.
Враховуючи норми ч. 8 та 9 ст. 5 Закону № 1951-VIII, суд звертає увагу суб`єкта владних повноважень на покладений Законом обов`язок забезпечити ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
При цьому слід зауважити, що Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів це єдина інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України, тому відповідач, як повноважний орган ведення Реєстру, не може уникати вчинення дій щодо внесення актуальних даних особи відповідно її облікових даних, зокрема і за заявою такої особи.
Суд звертає увагу відповідача на те, що у спірному випадку позивач має обліковуватись у такому Реєстрі, як непридатна до військової служби особа, з виключенням з військового обліку, що відповідачем не спростовано під час розгляду цієї справи.
Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24 дійшов висновку, що законодавець у статті 37 Закону чітко виокремлює поняття «зняття» з військового обліку та «виключення» з військового обліку, при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку: громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку громадяни продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
З аналізу положень Закону №2232-XII Верховний Суд у справі №280/2880/24 дійшов висновку, що «громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаний».
У межах цієї справи позивач стверджує, що не має статусу військовозобов`язаного, оскільки був виключений з військового обліку, що, на його думку, підтверджується записом у тимчасовому посвідченні, виданому замість військового квитка.
Так, судом з матеріалів справи встановлено, що згідно Довідки лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.11.2022 № 184 ОСОБА_1 було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст.39А, 38В графи ІІ Розкладу хвороб наказу МОУ № 402 від 2008.
Дослідивши тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 29.11.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судом встановлено, що з 28.11.2022 року на підставі ст. 39А, 38В гр. ІІ наказу МОУ № 402 від 2008 року, виключений ІНФОРМАЦІЯ_7 з військового обліку, про що зроблено запис у військово-обліковому документі.
При цьому суд зауважує, що у цьому ж записі міститься посилання на правову підставу його внесення - «ст. 37 п.6 пп. 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 28.11.2022 р.».
Як вже зазначалося судом вище, законодавець визначив у Законі №2232-XII ст.37 п.6 пп.3 дану обставину (визнання ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку), як підставу для виключення з військового обліку військовозобов`язаних. 
Отже, конкретна фактична обставина, з якою Закон пов`язує зміну облікового статусу особи, відповідає конкретній правовій підставі для вчинення певної облікової дії. Так, якщо особу визнано непридатною до військової служби, така обставина за своїм правовим змістом є підставою для виключення з військового обліку, а не для зняття з нього.
Іншими словами, формулювання у військово-обліковому документі має відповідати правовій підставі внесення відповідного запису. Суб`єкт владних повноважень не наділений дискрецією на власний розсуд визначати, чи за однієї і тієї самої встановленої законом підстави особа підлягає зняттю з військового обліку або виключенню з нього, оскільки такі облікові дії мають різні правові наслідки.
Аналогічний правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 09 червня 2026 року у справі №320/29761/25.
Дослідивши надані документи, суд констатує, що відповідачем щодо позивача була здійснена саме облікова дія у вигляді виключення з військового обліку військовозобов`язаних на підставі визнання ВЛК непридатним до військової служби. 
У той же час, з застосунку Резерв+ встановлено, що у такому відсутня інформація щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.11.2022.
Внаслідок чого, 05.02.2026 представник позивач звернувся до відповідача із заявою про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», а саме відомостей, відповідно до наданих позивачем документів.
Дану заяву було направлено на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 - ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка значиться, як офіційна на офіційній сторінці ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відтак, ІНФОРМАЦІЯ_7 , як органу ведення Реєстру, в силу пункту 2 частини 1 статті 9 Закону № 1951-VIII та Пункту 4 Порядку №559 належало розглянути дану заяву та внести відповідні дані до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або ж надати обґрунтовану відмову у внесенні відомостей.
Однак, станом на час звернення до суду із позовом та на час вирішення справи судом доказів внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів чи обґрунтованої відмови у внесенні таких відомостей до суду не надано.
Так, суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача, що полягає у нерозгляді по суті заяви позивача про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у зв`язку з чим вимога позивача про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не розгляду заяви від 05.02.2026 року громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про внесення відомостей до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання останнього непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39-а, 38-в графи II розкладу хвороб Наказу МОУ від 14.08.2008 року за №402, - підлягає до задоволення. 
Поряд з цим, суд враховує, що частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Керуючись цієї нормою та приймаючи до уваги неподання відповідачем без поважних причин відзиву на позов, незважаючи на своєчасне отримання ухвали про відкриття провадження у справі, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву як визнання позову.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
При цьому, надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі “Серявін та інші проти України” (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Суд наголошує, що відповідно до частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження дотримання порядку розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом:
- визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не розгляду заяви від 05.02.2026 року громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про внесення відомостей до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання останнього непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39-а, 38-в графи II розкладу хвороб Наказу МОУ від 14.08.2008 року за №402;
- зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 внести щодо громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, та резервістів, які вказані у довідці військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.11.2022 № 184 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39-а, 38-в графи II розкладу хвороб Наказу МОУ від 14.08.2008 року за №402.

VI. Судові витрати.
Зважаючи на задоволення позову та враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 900, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви від 05.02.2026 року громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про внесення відомостей до Єдиного державного Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про визнання останнього непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39-а, 38-в графи II розкладу хвороб Наказу МОУ від 14.08.2008 року за №402.
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 внести щодо громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, та резервістів, які вказані у довідці військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.11.2022 № 184 про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39-а, 38-в графи II розкладу хвороб Наказу МОУ від 14.08.2008 року за №402.
4. В задоволені решти позовних вимог відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.