ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2026	м. Дніпро	Справа № 904/2145/26	

за позовом ОСОБА_1 , с-ще Глеваха, Київська область 
до Відповідача-1: ОСОБА_2 , с-ще Глеваха, Київська область
Відповідача-2: ОСОБА_3 , с-ще Глеваха, Київська область
За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕТГ Солар 5”, місто Жовті Води, Дніпропетровська область 
про визнання недійсним договору дарування; визнання недійсним акту приймання-передачі частки; скасування державної реєстрації 

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відповідача-1: ОСОБА_2 , Відповідача-2: ОСОБА_3 про:
- визнання недійсним договору дарування частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТГ Солар 5» у розмірі 394 150 грн., що у відсотковому еквіваленті становить 39,415% статутного капіталу, укладеного 05 грудня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТГ Солар 5» у розмірі 394 150 грн., що у відсотковому еквіваленті становить 39,415% статутного капіталу, укладеного 05 грудня 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
- скасування державної реєстрації змін до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про учасника та кінцевого бенефіціарного власника ОСОБА_3 , розмір частки якої у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕТГ Солар 5» становить у розмірі 394 150 грн., що у відсотковому еквіваленті становить 39,415% статутного капіталу.
Рішенням суду від 18.06.2026 відмовлено у задоволенні позовних вимог.
На адресу суду, 22.06.2026 надійшла заява представника відповідачів про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача:
- на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 21500 грн.;
- на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 21 500 грн.
Позивач надав письмові заперечення на заяву відповідачів про ухвалення додаткового рішення.
Позивач наполягає на тому, що відповідачі не подавали до закінчення судових дебатів заяви в порядку частини першої статті 221 ГПК України про неможливість подати докази розміру судових витрат та про необхідність вирішення питання про такі витрати після ухвалення рішення по суті спору.
Позивач зауважив, що подані акти виконаних робіт не містять детального опису робіт, часу та обсягу наданої правничої допомоги.
Позивач вказав, що заявлені витрати дублюються, оскільки обох відповідачів представляв один адвокат, а їхня процесуальна позиція була спільною. За таких обставин, на думку позивача, стягнення з нього подвійного гонорару фактично означало б компенсацію одних і тих самих дій адвоката двічі.
Також позивач вважає, що заявлений розмір витрат не відповідає критеріям розумності та пропорційності.
Дослідивши матеріали справи суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, відповідачі просять суд стягнути з позивача витрати на правову допомогу адвоката у загальному розмірі 43 000 грн. (21 500 грн. на користь кожного з відповідачів).
На підтвердження надання адвокатським бюро "Адвокатське бюро Ольги Демидюк Пинзенику Павлу Васильовичу адвокатських послуг при розгляді справи № 904/2145/26, заявником надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 30/10-25/1 від 30.10.2025; додаток № 1 до договору; акт виконаних робіт від 19.06.2026; ордер серія АІ № 2199425 від 07.05.2026; платіжні інструкції № 71279476-98с7-4ее-8268-5b745е029978 від 08.05.2026, № 10845065 від 08.05.2026.
Пунктом 3.2 договору № 30/10-25/1 від 30.10.2025 визначено, що розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами у Додатку № 1 до цього договору.
У Додатку № 1 до договору № 30/10-25/1 встановлено, що у відповідності до п. 1.1 договору, адвокатське бюро надає професійну правничу (правову) допомогу: представництво інтересів клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області (місцевий господарський суд) справи № 904/2145/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю “ЕТГ Солар 5” про визнання недійсним договору дарування; визнання недійсним акту приймання-передачі частки; скасування державної реєстрації .
Відповідно до п. 2 Додатку № 1 до договору № 30/10-25/1, до професійної правничої (правової) допомоги, визначеної у п. 1 цього договору, включається, зокрема, але не обмежено:
- підготовка правової позиції клієнта;
- підготовка та подання відзиву на позов;
- підготовка та подання усіх необхідних процесуальних документів під час розгляду справи;
- представництво інтересів клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області (місцевий господарський суд) з усіма правами, що надані відповідачеві та передбачені у п. 1.2 договору.
У відповідності до п. 3.2 договору, сторони погодили, що гонорар адвокатського бюро за надання професійної правничої (правової) допомоги, визначеної у п. 1, 2 цього додатку, становить 21 500 грн. (п. 3 Додатку № 1 до договору № 30/10-25/1).
На підтвердження надання адвокатським бюро "Адвокатське бюро Ольги Демидюк Пинзеник Юлії Павлівні адвокатських послуг при розгляді справи № 904/2145/26, заявником надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 30/10-25/2 від 30.10.2025; додаток № 1 до договору; акт виконаних робіт від 19.06.2026; ордер серія АІ №2199426 від 07.05.2026; платіжні інструкції № f7e5bac8-0c26-4620-86cfcdfc16ca30 від 08.05.2026, № 11505930 від 08.05.2026.
Пунктом 3.2 договору № 30/10-25/2 від 30.10.2025 визначено, що розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами у Додатку № 1 до цього договору.
У Додатку № 1 до договору № 30/10-25/2 встановлено, що у відповідності до п. 1.1 договору, адвокатське бюро надає професійну правничу (правову) допомогу: представництво інтересів клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області (місцевий господарський суд) справи № 904/2145/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю “ЕТГ Солар 5” про визнання недійсним договору дарування; визнання недійсним акту приймання-передачі частки; скасування державної реєстрації .
Відповідно до п. 2 Додатку № 1 до договору № 30/10-25/2, до професійної правничої (правової) допомоги, визначеної у п. 1 цього договору, включається, зокрема, але не обмежено:
- підготовка правової позиції клієнта;
- підготовка та подання відзиву на позов;
- підготовка та подання усіх необхідних процесуальних документів під час розгляду справи;
- представництво інтересів клієнта у Господарському суді Дніпропетровської області (місцевий господарський суд) з усіма правами, що надані відповідачеві та передбачені у п. 1.2 договору.
У відповідності до п. 3.2 договору, сторони погодили, що гонорар адвокатського бюро за надання професійної правничої (правової) допомоги, визначеної у п. 1, 2 цього додатку, становить 21 500 грн. (п. 3 Додатку № 1 до договору № 30/10-25/2).
Статтею 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і, навпаки, підставою для виплати гонорару, визначеного у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (див. пункти 130, 131 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Вищевказана правова позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 березня 2026 року у справі № 359/8573/20.
Так, за умовами договорів про надання професійної правничої (правової) допомоги №30/10-25/1 від 30.10.2025 та № 30/10-25/2 від 30.10.2025 встановлений фіксований розмір адвокатського гонорару, що не суперечить приписам чинного законодавства.
Щодо дотримання відповідачами частини першої статті 221 ГПК України слід зазначити про таке.
За приписами ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, у відзиві представником відповідачів було вказано, що витрати на професійну правничу допомогу, які відповідачі понесли при розгляді цієї справи, складатимуть 43 000 грн.
До відзиву представником відповідача були надані усі документи, що необхідні для здійснення судом розподілу витрат відповідачів на правову допомогу: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 30/10-25/1 від 30.10.2025; додаток № 1 до договору; ордер серія АІ № 2199425 від 07.05.2026; платіжні інструкції № 71279476-98с7-4ее-8268-5b745е029978 від 08.05.2026, № 10845065 від 08.05.2026; договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 30/10-25/2 від 30.10.2025; додаток № 1 до договору; ордер серія АІ № 2199426 від 07.05.2026; платіжні інструкції № f7e5bac8-0c26-4620-86cfcdfc16ca30 від 08.05.2026, № 11505930 від 08.05.2026.
До заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачами додатково були долучені лише акти виконаних робіт від 19.06.2026 за договорами про надання правової допомоги.
При цьому, за умови встановлення сторонами за договорами про надання професійної правничої (правової) допомоги № 30/10-25/1 від 30.10.2025 та № 30/10-25/2 від 30.10.2025 фіксованого розміру адвокатського гонорару, відсутність актів виконаних робіт за такими договорами сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання відповідачів про покладення на позивача витрат на правову допомогу.
Щодо твердження позивача про неспівмірність заявленого відповідачами розміру витрат на правову допомогу складності справи слід зазначити, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2026 року у справі №911/969/24, а також постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/21.
У даному випадку, розмір фактичних витрат позивача на правову допомогу адвоката підтверджений належними доказами та співмірний із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
За таких обставин, витрати відповідачів на правову допомогу адвоката у загальному розмірі 43 000 грн. слід покласти на позивача.
За таких обставин, керуючись статтями 241, 244, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, - 

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідачів про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 21 500 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) витрати на правову допомогу у розмірі 21 500 грн.
Накази видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст додаткового рішення складений та підписаний 07.07.2026. 

Суддя	 	М.О. Ніколенко