Справа № 463/3730/26
Провадження № 2/463/1774/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/заочне/

30 липня 2026 року місто Львів
Личаківський районний суд м Львова в складі: головуючої судді Ціпивко І.І., з участю секретаря судового засідання Гусак К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом закладу релігійної організації «Родинний дім «Покрова» до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

встановив:
Стислий виклад позицій сторін.
Заклад релігійної організації «Родинний дім «Покрова» звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у рохмірі - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткованих мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття та перерахувати ці кошти на особистий рахунок ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкритий у Державному ощадному банку України та на особистий рахунок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,відкритий у Державному ощадному банку України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у Закладі релігійної організації «Родинний дім «Покрова» цілодобово проживають та виховуються малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 14 липня 2025 року, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12 грудня 2025 року.
Згідно зі свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 батьками малолітніх дітей є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Державна реєстрація народження дітей проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України.
Батьком малолітніх дітей є ОСОБА_6 , який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 . Згідно зі службовою характеристикою, відповідач посадові обов`язки виконує відповідально та відповідає займаній посаді. Також відповідач зазначав про готовність нести відповідальність за дітей та брати участь у їх вихованні. Разом з тим, відповідач з часу влаштування дітей до закладу не бере участі у їх вихованні та матеріальному утриманні.
Позивач посилається на положення статті 245 Сімейного кодексу України, відповідно до якої, якщо дитина постійно проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію такого закладу. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо утримання своїх малолітніх дітей позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву.
Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.
Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2026 року головуючим суддею визначено суддю Ціпивко І.І.
Ухвалою судді Личаківського районного суду міста Львова Ціпивко І.І. від 21.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20 травня 2026 року. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі.
20.05.2026 року розгляд справи було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.
10.06.2026 року розгляд справи відкладено на 06.07.2026 року у зв`язку з неявкою учасників справи.
06.07.2026 року розгляд справи було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.
Розгляд справи по суті відбувся 12.01.2026 року за відсутності учасників справи.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.
Представник позивача Закладу релігійної організації «Родинний дім «Покрова» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Суд відповідно до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов такого висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що Заклад релігійної організації «Родинний дім «Покрова» є закладом соціального захисту дітей, діяльність якого спрямована на забезпечення належних умов проживання, виховання та розвитку дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та дітей, які потребують соціального захисту.
Відповідно до Статуту Закладу релігійної організації «Родинний дім «Покрова», засновником закладу є Релігійне управління монастирів Салезіанського Згромадження Східного обряду в Україні УГКЦ. Заклад здійснює свою діяльність відповідно до законодавства України, у тому числі Конституції України, Сімейного кодексу України, законів України «Про охорону дитинства», «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та інших нормативно-правових актів.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Заклад релігійної організації «Родинний дім «Покрова» (ідентифікаційний код юридичної особи 35009541) зареєстрований як юридична особа 09.03.2007 року, місцезнаходження: м. Львів, вул. Кривчицька дорога, будинок 19.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
Згідно з листом Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.10.2025 року №1618/33.26-23, за результатами перевірки відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян встановлено наявність актових записів про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №569 від 30.10.2012 року), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис №95 від 06.02.2014 року), відповідно до яких батьком дітей записаний ОСОБА_4 відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України.
Також зазначеним листом підтверджено наявність актового запису про зміну імені №18 від 04.08.2017 року, згідно з яким ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_8 .
Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.07.2025 року малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , влаштовано до Закладу релігійної організації «Родинний дім «Покрова» строком на один рік. Вказане розпорядження прийнято з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради та відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» і Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.
Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 26.12.2025 року №620 неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштовано до Закладу релігійної організації «Родинний дім «Покрова» строком на один рік. Вказане розпорядження прийнято на підставі подання відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району Львівської міської ради, з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини та відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» і Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.
Наказом Управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 24.04.2025 року №118 малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взято на первинний облік дітей, які залишилися без батьківського піклування. Вказаний наказ прийнято на підставі акту обстеження умов проживання та відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», Сімейного кодексу України та Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866. 
З листа військової частини НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 Сил підтримки Збройних Сил України, до списків особового складу якої його зараховано з 22.04.2025 року.
Відповідно до службової характеристики, ОСОБА_1 за час проходження військової служби зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований військовослужбовець, посадові обов`язки виконує належним чином, до дисциплінарної та адміністративної відповідальності не притягувався. За висновком командування, займаній посаді відповідає.
Також до матеріалів справи долучено заяву ОСОБА_1 , в якій він висловив готовність нести відповідальність за дітей та брати участь у їх вихованні.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо утримання своїх малолітніх дітей, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення аліментів.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України.
Згідно з ч. 1, ч. 4 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Згідно з ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і статей 183, 184 СК України.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалася позивачка. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.
Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Згідно з ч.3 ст.199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».
Таким чином, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей є одним із способів захисту їхніх прав та законних інтересів, спрямованим на забезпечення належного матеріального утримання та задоволення їхніх життєвих потреб. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття є безумовним та не залежить від наявності чи відсутності у дитини власного доходу.
Вирішуючи даний спір, суд враховує необхідність дотримання балансу між інтересами дітей та інтересами батьків, при цьому першочергова увага має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, які за своєю природою та значенням мають переважати над інтересами батьків. Такий підхід відповідає положенням Конвенції про права дитини та практиці Європейського суду з прав людини, зокрема викладеній у рішенні від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України».
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей та відомостями органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Судом встановлено, що малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають на утриманні та вихованні у Закладі релігійної організації «Родинний дім «Покрова». Діти взяті на первинний облік як такі, що залишилися без батьківського піклування, та влаштовані до зазначеного закладу відповідними рішеннями органу опіки та піклування.
Враховуючи вік дітей, їх потребу у належному харчуванні, одязі, медичному забезпеченні, навчанні та всебічному розвитку, вони потребують матеріального забезпечення, яке відповідно до вимог сімейного законодавства зобов`язані здійснювати батьки. При цьому відповідач, хоча і проходить військову службу та має дохід, з часу влаштування дітей до закладу належної участі в їх утриманні не бере, що стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про стягнення аліментів.
Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.
Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що позивач мав підстави для звернення до суду із даним позовом, оскільки відповідач належним чином не виконує свій обов`язок щодо утримання малолітніх дітей.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей у розмірі однієї третини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, суд виходить із того, що обов`язок щодо утримання дітей відповідно до вимог сімейного законодавства покладається на обох батьків у рівній мірі.
При цьому суд враховує вік дітей, їх потребу у належному матеріальному забезпеченні, перебування дітей у Закладі релігійної організації «Родинний дім «Покрова», а також те, що відповідач є працездатною особою, проходить військову службу та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, яким надано правову оцінку в ході розгляду справи, а тому позов слід задовольнити повністю.
Щодо судових витрат.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 1331,20 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 206, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов задовольнити повністю.
Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: Заклад релігійної організації «Родинний дім «Покрова», місцезнаходження: 79014, м. Львів, вул. Кривчицька Дорога, будинок 19, код ЄДРПОУ 35009541.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 30 липня 2026 року.

Суддя          Ірина ЦІПИВКО