ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2026 року | Справа №160/17654/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді | Прудника С.В. |
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23.06.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 23.06.2026 року через систему “Електронний суд” позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.04.2026 року №045550014630;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 28.02.2018 року по 19.10.2023 року в повному обсязі згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 20.01.1992 року по 19.05.2000 року на посаді електрослюсаря підземного та гірничого електромеханіка згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 та здійснити призначення пенсії на пільгових умовах з моменту звернення, тобто з 27.03.2026 року.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.04.2026 №045550014630 протиправно відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду його роботи з 20.01.1992 по 19.05.2000 на посадах електрослюсаря підземного 4 розряду та гірничого електромеханіка з повним робочим днем у шахті, а також у врахуванні окремого періоду роботи до загального страхового стажу. Позивач зазначає, що факт роботи у спірний період підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , яка відповідно до вимог законодавства є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. На думку позивача, відповідач безпідставно поклав на нього обов`язок щодо надання уточнюючої довідки підприємства, оскільки оформлення та видача таких довідок здійснюється роботодавцем, а не працівником. Позивач вказує, що шахта «Жданівська», на якій він працював, з вересня 2014 року знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території, у зв`язку з чим отримання додаткових документів від підприємства є неможливим. Водночас, сама по собі відсутність можливості проведення перевірки підприємства або отримання уточнюючих документів не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсійне забезпечення. Також позивач посилається на положення Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, а також Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Позивач вважає, що записи у трудовій книжці містять достатні відомості про характер виконуваної роботи, посаду та період роботи, а тому підтверджують наявність у нього права на зарахування спірного періоду до пільгового стажу за Списком №1. На підтвердження своєї правової позиції посилається на практику Верховного Суду, відповідно до якої формальні недоліки у документах або неможливість отримання додаткових доказів з причин, що не залежать від особи, не можуть бути підставою для відмови у реалізації права на пенсійне забезпечення. Крім того, позивач зазначає, що орган Пенсійного фонду України не має дискреційних повноважень щодо неврахування підтвердженого трудового стажу за наявності передбачених законом підстав, а належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди до страхового та пільгового стажу і призначити пенсію на пільгових умовах з моменту звернення - з 27.03.2026. З огляду на викладене позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.04.2026 №045550014630, зобов`язати відповідача зарахувати відповідні періоди роботи до страхового та пільгового стажу за Списком №1 та здійснити призначення пенсії на пільгових умовах.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 24.06.2026 року передана судді Пруднику С.В.
29.06.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. 
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.03.2026 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2, частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду поданої заяви та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 03.04.2026 прийнято рішення №045550014630, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.
Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення, орган Пенсійного фонду зазначив, що страховий стаж позивача становить 19 років 07 місяців 12 днів, а пільговий стаж за Списком №1 не підтверджений. При цьому відповідачем не було зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 01.04.2022 по 30.09.2023 у ТОВ «НВП «Лабораторія водної хімії» у зв`язку з відсутністю в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації про сплату страхових внесків за вказаний період.
Також відповідачем не зараховано до пільгового стажу за Списком №1 період роботи позивача з 20.01.1992 по 19.05.2000 на посадах електрослюсаря підземного 4 розряду та гірничого електромеханіка з повним робочим днем у шахті, посилаючись на ненадання уточнюючої довідки підприємства та відсутність інформації про пільговий стаж в індивідуальних відомостях застрахованої особи.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_2 позивач у період з 20.01.1992 по 19.05.2000 працював у шахті «Жданівська» на роботах, пов`язаних із підземними умовами праці, зокрема на посадах електрослюсаря підземного 4 розряду та гірничого електромеханіка з повним робочим днем у шахті.
Вказані записи трудової книжки містять відомості про професію, періоди роботи та характер виконуваної роботи, що відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є основним документом, який підтверджує трудовий стаж працівника.
Судом також встановлено, що підприємство, на якому працював позивач у спірний період, - шахта «Жданівська», розташоване на території міста Жданівка Донецької області, яке відповідно до нормативно визначеного переліку населених пунктів належить до територій, що перебувають під тимчасовою окупацією, у зв`язку з чим отримання додаткових документів від роботодавця або проведення перевірки достовірності виданих документів є фактично неможливим.
Отже, предметом спору у даній справі є правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.04.2026 №045550014630 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та наявність правових підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 20.01.1992 по 19.05.2000, а також для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 28.02.2018 по 19.10.2023 згідно із записами трудової книжки.
Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, які мають значення для вирішення справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи під час здійснення своїх повноважень зобов`язані діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Положеннями статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісячно сплачені страхові внески у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж, обчислений відповідно до цього Закону, враховується для визначення права на призначення пенсії та її розміру.
Водночас статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначається Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.03.2026 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.04.2026 №045550014630 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу.
Підставою для прийняття такого рішення, серед іншого, стало неврахування відповідачем до страхового стажу періоду роботи позивача з 28.02.2018 по 19.10.2023 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 , а також неврахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 20.01.1992 по 19.05.2000 на посадах електрослюсаря підземного та гірничого електромеханіка.
Щодо періоду роботи позивача з 28.02.2018 по 19.10.2023 суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 наявні записи про роботу у ТОВ «НВП «Лабораторія водної хімії» у період з 28.02.2018 по 19.10.2023.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача покладається обов`язок довести правомірність прийнятого ним рішення відповідно до частини другої статті 77 КАС України.
Суд звертає увагу, що орган Пенсійного фонду України при вирішенні питання про призначення пенсії повинен здійснювати оцінку всіх поданих особою документів у сукупності, а не обмежуватися лише даними інформаційної системи, якщо інші документи підтверджують факт трудової діяльності.
Водночас суд зазначає, що питання щодо зарахування окремих періодів до страхового стажу залежить від наявності передбачених законом умов, зокрема підтвердження сплати страхових внесків за відповідні періоди. Тому суд не може перебирати на себе повноваження органу Пенсійного фонду щодо проведення остаточного обчислення страхового стажу та призначення пенсії.
Щодо періоду роботи позивача з 20.01.1992 по 19.05.2000 на посадах електрослюсаря підземного та гірничого електромеханіка суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1.
Судом встановлено, що спірний період роботи позивача підтверджується записами у трудовій книжці, які містять відомості про професію, період роботи та характер виконуваних робіт.
Відповідно до пункту 10 Порядку застосування Списків №1 та №2, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, уточнююча довідка необхідна лише у випадку, якщо у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право особи на пенсію на пільгових умовах.
У даному випадку записи трудової книжки позивача містять необхідні відомості щодо роботи у шкідливих умовах праці, а тому відсутність уточнюючої довідки не може бути самостійною підставою для неврахування такого періоду.
Крім того, суд враховує, що підприємство, на якому працював позивач у спірний період, знаходиться на території, яка не контролюється органами державної влади України, що об`єктивно унеможливлює отримання від нього додаткових документів.
Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 та від 31.10.2019 у справі №711/10426/16-а зазначав, що відсутність можливості проведення перевірки відомостей на підприємстві, яке перебуває на непідконтрольній території, не може бути підставою для позбавлення особи права на пенсійне забезпечення за наявності належних доказів підтвердження стажу.
Отже, суд доходить висновку, що відмова відповідача у зарахуванні періоду роботи позивача з 20.01.1992 по 19.05.2000 до пільгового стажу за Списком №1 є необґрунтованою та такою, що прийнята без урахування всіх обставин, які мають значення для вирішення питання про право позивача на пенсійне забезпечення.
Щодо вимоги позивача про призначення пенсії.
Надаючи оцінку вимозі позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з 27.03.2026 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суд перевіряє, чи прийняті вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, пропорційно та своєчасно.
Судом встановлено, що позивач 27.03.2026 року звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.04.2026 №045550014630 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1. При цьому відповідачем не було зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 20.01.1992 по 19.05.2000 на посадах електрослюсаря підземного 4 розряду та гірничого електромеханіка, а також не враховано повністю період роботи з 28.02.2018 по 19.10.2023 до страхового стажу.
Разом з тим, як встановлено судом, після зарахування спірного періоду роботи з 20.01.1992 по 19.05.2000 до пільгового стажу за Списком №1 та врахування періоду роботи з 28.02.2018 по 19.10.2023 до страхового стажу, позивач набуває необхідного стажу для вирішення питання щодо призначення пенсії на пільгових умовах.
Відповідно до частини другої статті 114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць за умовами праці, пенсія за віком на пільгових умовах призначається після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Отже, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах залежить від сукупності визначених законом умов, а саме досягнення відповідного віку, наявності необхідного страхового стажу та підтвердження стажу роботи із шкідливими та особливо важкими умовами праці.
У даній справі судом встановлено, що спір щодо права позивача на пільгове пенсійне забезпечення виник виключно у зв`язку з неврахуванням відповідачем окремих періодів роботи, а не через відсутність у позивача інших передбачених законом умов для призначення пенсії.
Водночас суд звертає увагу, що відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у разі, якщо для прийняття рішення на користь позивача виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд може зобов`язати відповідача прийняти відповідне рішення.
Разом із тим, у спірних правовідносинах суд не встановлює безпосередньо розмір пенсійної виплати та не здійснює обчислення пенсії, оскільки такі дії належать до компетенції органу Пенсійного фонду України.
Питання призначення пенсії передбачає здійснення відповідачем комплексу дій, зокрема перевірку всіх відомостей, визначення загального та пільгового стажу, обчислення розміру пенсії та прийняття відповідного рішення за результатами такого розгляду.
Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є не безпосереднє зобов`язання відповідача призначити пенсію, а зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області після зарахування спірних періодів стажу повторно розглянути заяву позивача від 27.03.2026 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Такий спосіб захисту відповідає вимогам статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо забезпечення особі ефективного засобу юридичного захисту, оскільки забезпечує реальне поновлення порушеного права та усуває необхідність повторного звернення позивача до суду з аналогічних підстав.
Аналогічний підхід щодо неможливості втручання суду у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України, але допустимості зобов`язання такого органу повторно розглянути заяву особи з урахуванням правової оцінки суду, неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема у постановах від 22.03.2018 у справі №823/795/17 та від 31.10.2019 у справі №711/10426/16-а.
З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.04.2026 №045550014630 є протиправним та підлягає скасуванню, а порушене право позивача підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати спірний період роботи до пільгового стажу за Списком №1 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки суду.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1064,96 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1064,96 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.04.2026 року №045550014630.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 28.02.2018 року по 19.10.2023 року в повному обсязі згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , період роботи з 20.01.1992 року по 19.05.2000 року на посаді електрослюсаря підземного та гірничого електромеханіка згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_2 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.03.2026 року про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти заявлених позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник