ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2026 | Справа № 910/5222/26

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Медіаджет” 
до Приватного акціонерного товариства “Київський маргариновий завод”
про стягнення штрафних санкцій
Суддя Котков О.В.
без повідомлення учасників справи
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Медіаджет” (далі – ТОВ “Медіаджет”, позивач) до Приватного акціонерного товариства “Київський маргариновий завод” (далі – ПрАТ “Київський маргариновий завод”, відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 426 584,32 грн. за договором поставки № 22363 від 06.04.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання із оплати поставленого товару за вказаним договором поставки, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості.
У позові позивач просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 382 357,23 грн., пеню у сумі 25 041,05 грн., інфляційні втрати у сумі 14 285,72 грн., 3 % річних у сумі 4 900,32 грн., що разом становить 426 584,32 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2026 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам спору надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2026 у задоволенні клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подачу заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, витребування оригіналів письмових доказів, та надання додаткового строку для подачі відзиву було відмовлено. Цією ж ухвалою було залишено без розгляду зазначені клопотання відповідача.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк відзиву не надав. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору без відзиву відповідача.
01.09.2026 від відповідача надійшла заява, у якій останній вказав про сплату основного боргу у сумі 382 357,23 грн. У цій же заяві просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору, розглянувше яке, суд відмовив у його задоволенні, оскільки, предмет спору у даній справі наявний, зокрема, не погашені суми штрафних та матеріальних втрат, а платіжна інструкція № 2633 від 26.08.2026 на суму 326 844,00 грн. про оплату товару, стосується іншого договору - № 22493 від 13.08.2026, який не є предметом даного спору.
02.09.2026 від позивача надійшла заява, у якій останній погодився з оплатою відповідачем частини основного боргу, вказав, що не підтримує позов в частині сплаченої суми основного боргу. Просив прийняти часткову відмову від позову в частині вимог про стягнення основного боргу у сумі 382 357,23 грн.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.04.2023 між ТОВ “Медіаджет” (постачальник) та ПрАТ “Київський маргариновий завод” (покупець) був укладений договір поставки № 22363, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність кашовану фольгу з флексодруком, а покупець, в свою чергу, зобов`язується прийняти належний товар та оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1 договору).
Строк поставки становить 14 календарних днів від дати погодження замовлення постачальником (п. 3.6 договору).
Оплата проводиться покупцем у національній валюті України згідно рахунку-фактури за партію товару, що вказана у відповідній підписаній видатковій накладній шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Умови оплати товару узгоджуються сторонами в специфікаціях до даного договору (п. 5.1 договору).
Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності) і діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, з подальшою пролонгацією (п.п. 10.1, 10.2).
Специфікаціями № 33 від 22.09.2025, № 34 від 30.09.2025, № 35 від 16.10.2025, № 36 від 04.11.2025 було погоджено найменування товару, його кількість та вартість, а також умови поставки та оплати – 14 календарних днів, 30 календарних днів, 30 календарних днів, 30 календарних днів (відповідно до зазначених специфікацій) з моменту погодження оригінал-макетів та підписання специфікацій. 
На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 382 357,23 грн., що підтверджується видатковими накладними № 2620 від 07.10.2025, № 2761 від 17.10.2025, № 3615 від 30.12.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи по суті, на підставі платіжної інструкції від 26.08.2026, відповідач здійснив погашення основної заборгованості у повному обсязі (382 357,23 грн.).
Отже, судом встановлено, що грошове зобов`язання відповідача в частині сплати коштів за поставлений товар у сумі 382 357,23 грн. припинилось, а тому в цій частині (про стягнення основного боргу на вказану суму) провадження необхідно закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.
Також, оскільки відповідачем зобов`язання за договором було виконано неналежним чином, позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 25 041,05 грн., інфляційні втрати у сумі 14 285,72 грн., 3 % річних у сумі 4 900,32 грн.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
За змістом ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Так, відповідно до п. 8.2 договору у випадку несвоєчасного виконання покупцем грошових зобов`язань за цим договором покупець сплачує на вимогу постачальника пеню у розмірі подвійної обікової ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Також відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню пеня у сумі 25 041,05 грн., інфляційні втрати у сумі 14 285,72 грн., 3 % річних у сумі 4 900,32 грн., тобто у сумах, заявлених позивачем.
Отже, позов ТОВ “Медіаджет” суд задовольняє у повному обсязі.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Також при розподілі судового збору судом прийнято до увагу ту обставину, що відповідачем здійснено сплату основного боргу після відкриття провадження у справі, а також, що відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 ст.126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано: договір про надання правничої допомоги від 2/26 від 29.04.2026, відповідно до п. 3.1.1 якого гонорар адвоката в межах розгляду справи судом першої інстанції становить 20 000,00 грн., звіт адвоката про надані послуги від 02.06.2026, рахунок № 3/26 від 29.04.2026, платіжну інструкцію № 168471 від 29.04.2026 на суму 20 000,00 грн., ордер серії АА № 1661324 від 30.04.2026.
Дослідивши надані докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
У той же час, при визначенні суми відшкодування таких витрат, суд враховує критерій їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), критерій розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи.
Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.
Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Перевіривши доводи позивача щодо розміру та розрахунку витрат на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн., суд вважає, що заявлена ним до стягнення сума є адекватною та співмірною зі ступенем складності справи, предметом спору, значенням справи для сторін, обсягом виконаних адвокатом робіт для надання правничої допомоги у даній конкретній справі, а тому суд вважає обґрунтованим заявлений розмір судових витрат ТОВ “Медіаджет” на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі.
Поряд з цим суд приймає до уваги висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19, про те, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Тому, виходячи з принципу співмірності та розумності у визначенні вартості адвокатських послуг, суд вважає за необхідне задовольнити витрати позивача за позовом на правничу допомогу у сумі 20 000,00 грн., які покладає на відповідача.
Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Медіаджет” про стягнення грошових коштів в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі 382 357,23 грн. закрити.
2. Позов про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних задовольнити.
3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Київський маргариновий завод” (03039, м. Київ, проспект Науки, 3; ідентифікаційний код 00333581) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Медіаджет” (08320, Київська обл., село Велика Олександрівка, вул. Господарська, буд. 6, ідентифікаційний код 36185908) пеню у сумі 25 041 (двадцять п`ять тисяч сорок одна) грн. 05 коп., інфляційні втрати у сумі 14 285 (чотирнадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять) грн. 72 коп., 3 % річних у сумі 4 900 (чотири тисячі дев`ятсот) грн. 32 коп., витрати на правничу допомогу у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 5 119 (п`ять тисяч сто дев`ятнадцять) грн. 01 коп.
4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повний текст рішення складено та підписано 10 вересня 2026 року.

Суддя О.В. Котков