Справа № 592/19721/25
Провадження № 2/591/9/26

РІШЕННЯ
Іменем України
13 липня 2026 року м. Суми 

Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Горб А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк», вул. Батумська, буд. 11 м. Дніпро, 49074, код ЄДРПОУ 14360080 в особі представника позивача Шкапенка Олександра Віталійовича до ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 про стягнення заборгованості,
установив:
05.01.2026 до Зарічного районного суду м. Суми за підсудністю надійшла цивільна справа № 592/19721/25 за вказаним вище позовом.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 06.11.2023 відповідач звернувся до позивача із Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі та відповідач отримав у користування кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, який неодноразово змінювався, в той час як ОСОБА_1 не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення платежів за кредитом та відсотками. У зв`язку з цим у відповідачки перед позивачем станом на 11.11.2025 виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 135331,32 грн, яка складається з 90025,66 грн заборгованості за наданим кредитом, 45305,66 грн заборгованості за відсотками. Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і не погашає заборгованість за договором. В зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість у судовому порядку.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08.01.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.
На виконання вимог вказаної ухвали суду 19.01.2026 представник позивача виконав вимоги ухвали суду, подав до суду заяву про усунення недоліків з доказами їх усунення.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23.01.2026 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначений на 07.04.2026, який відкладався до 13.07.2026. 
27.02.2026 представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнаються частково. Так представник відповідача зазначила, що згідно з умовами кредитного договору та графіком платежів, відповідач повинен був внести 24 щомісячні платежі у розмірі по 4 974,82 грн кожен. Загальна сума, яка підлягала сплаті за цей період, становить 119 395,68 грн (розрахунок: 4 974,82 грн х 24 місяці). Відповідно до графіка, із цієї планової суми: 105 648,43 грн - нараховані відсотки, 13 747,25 грн - частина тіла кредиту. Станом на 05.12.2025 відповідачем було здійснено 13 платежів на загальну суму 66 547,92 грн. Відтак, станом на дату звернення до суду фактична прострочена заборгованість становить 52 847,76 грн та складається з 11012,55 грн простроченого тіла кредиту, 41835,21 грн прострочених відсотків. 
Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Представник позивача у судове засідання не прибув, у позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, просив задовольнити позов.
Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про місце, час розгляду справи повідомлені належним чином, згідно поданої заяви від 13.07.2026 представник відповідача просила справу розглядати без їх участі, заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, підтримала.
Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 06.11.2023 відповідач звернувся до позивача із Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі підписаної сторонами Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки як засобу доступу до зазначеного рахунку.
Своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами, обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті щодо карткових продуктів, складають Договір про надання банківських послуг.
Згідно заяви про надання послуги “Швидка готівка” № A31YCT155101274265 від 06-11-2023, сума кредиту — 100000,00 грн, строк кредиту - 60 місяців з 06.11.2023 по 06.11.2028 включно. 
Процентна ставка (фіксована) - 55 % на рік, розмір щомісячного платежу — 4974.82 грн (пункти 6-8 договору).
Згідно пункту 9 договору, платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту - 4323387028836826. 
Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить (загальна вартість кредиту) 298489.63 грн.
Погашення заборгованості за Кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 (пункт 11 договору).
У випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. 
Факт узгодження умов надання кредиту, перерахування відповідачу кредитних коштів, а також факт користування ним такими коштами протягом строку дії договору підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 06.11.2023, випискою по картці відповідача та меморіальним ордером №ТR.33644643.43337.65025 з якого вбачається перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 100000,00 грн, які наявні в матеріалах справи.
Як зазначає позивач, відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. У зв`язку з цим у відповідача перед позивачем станом на 11.11.2025 виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 135331,32 грн, яка складається з 90025,66 грн заборгованості за наданим кредитом, 45305,66 грн заборгованості за відсотками.
Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з кредитом.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Щодо форми укладеного кредитного договору суд вважає за доцільне звернути увагу, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини першої електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відтак суд робить висновок, що спірний кредитний договір підписаний відповідачемза допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. 
Вказаний висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, провадження № 61-20799св19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20, провадження № 61-18967св20, від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20, провадження № 61-2904св21, від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20
Відповідно до положень статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з положеннями частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 вказаного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частина перша статті 612 цього ж Кодексу передбачає, що б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як встановлено у ході розгляду справи та підтверджено наявними у справі доказами, відповідач згідно укладеного ним договору отримав кредитні кошти, водночас кредитні кошти та нараховані суми процентів своєчасно та у повному обсязі не повернув, чим порушила взяті на себе зобов`язання.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення кредитного договору та прострочення позичальником виконання зобов`язань, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Належними і допустимими доказами позивач довів суду, що він надав відповідачу кредит на умовах платності, строковості та повернення.
Разом з тим судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору та графіком платежів, відповідач повинен був внести 24 щомісячні платежі у розмірі по 4 974,82 грн кожен. Тобто загальна сума, яка підлягала сплаті за цей період, становить 119 395,68 грн. 
Станом на 05.12.2025 відповідачем було здійснено 13 платежів на загальну суму 66 547,92 грн. 
Фактичний розрахунок здійснених оплат виглядає наступним чином: 05.12.2023 - 6000,00 грн; 28.12.2023 - 6000,00 грн; 26.01.2024 - 5000,00 грн; 06.03.2024 - 5100,00 грн; 05.04.2024 - 5000,00 грн; 27.04.2024 - 5000,00 грн; 06.06.2024 - 5000,00 грн; 24.07.2024 - 2300,00 грн; 25.07.2024 - 5199,82 грн; 07.08.2024 - 0,18 грн; 31.10.2024 - 750,00 грн; 04.11.2024 - 17197,92 грн; 29.11.2024 - 4000,00 грн. Таким чином усього сплачено 66 547,92 грн.
Враховуючи що позивач 2734,7 грн зарахував як оплату тіла кредиту, то борг за тілом кредиту становить 11012,55 грн.
Також судом встановлено, що сума 63813,22 грн зараховується в погашення відсотків. Відтак заборгованість за відсотками становить 41835,21 грн. 
Таким чином станом на дату подання позову фактична прострочена заборгованість відповідача становить 52 847,76 грн, яка складається з 11012,55 грн простроченого тіла кредиту та 41835,21 грн прострочених відсотків.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості загальний залишок за тілом кредиту становить 90 025,66 грн, з яких залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений) - 11 012,55 грн та залишок заборгованості за тілом кредиту (поточний) - 79 013,11 грн. 
На думку суду поточна заборгованість у розмірі 79 013,11 грн є майбутніми платежами, строк сплати яких, відповідно до умов договору кредитування (діє до 05.11.2028) ще не настав, у зв`язку з чим суд погоджується з твердженнями відповідача, що позовна вимога про стягнення поточної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 79 013,11 грн є передчасною. 
На момент пред`явлення позову право банку на отримання цих грошових коштів не є порушеним, адже строк виконання зобов`язання щодо їх повернення ще не настав і настане лише в майбутньому, згідно з узгодженим графіком. Також не обґрунтованими є вимоги про стягнення відсотків в сумі 45305,66 грн, станом на дату подачі позову мало бути сплачено 105 648,43 грн відсотків, при цьому сплачено 63813,92 грн, відтак борг за відсотками становить 41835,21 грн.
За результатом розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. 
На підставі статей 133,141 ЦПК України, враховуючи задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 12, 76, 81, 141, 142, 247, 265, 268, 273, 274, 279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
ухвалив:
Позов Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», вул. Батумська, буд. 11 м. Дніпро, 49074, код ЄДРПОУ 14360080, заборгованість за договором про надання банківських послуг від 06.11.2023 у загальному розмірі 52 847,76 грн, з яких 11012,55 грн простроченого тіла кредиту та 41835,21 грн прострочених відсотків; 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору. 
В іншому відмовити.
Видати виконавчий лист після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», вул. Батумська, буд. 11 м. Дніпро, 49074, код ЄДРПОУ 14360080.
Відповідач:  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Ю. О. Зеря