Провадження номер 2/741/568/26
Єдиний унікальний номер 741/126/26

ЗАОЧНЕ
РІШЕННЯ
іменем України

13 липня 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі: 
головуючого – судді Крупини А.О.,
з участю секретарів судового засідання Кузьменка І.С., Богдан Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

У січні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі – ТОВ «Бізнес Позика», позивач) звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання кредиту в розмірі 74958 грн та судові витрати по сплаті судового збору розмірі 2662,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 25.03.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 527543-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого позивач надав позичальнику грошові кошти в сумі 26000,00 грн на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,7 % за кожен день користування кредитом, а позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит на умовах, встановлених договором та графіком платежів.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, чим порушив зобов`язання, встановлені договором. Станом на 07 січня 2026 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 74958 грн та складається із: 26000 грн – суми прострочених платежів по тілу кредиту, 30758 грн – суми прострочених платежів по процентах, 13000 грн – суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ, 5200 грн – суми прострочених платежів за комісією. А тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою судді від 26 січня 2026 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 02 квітня 2026 року, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачеві – строк для подання відповіді на відзив. Також цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з АТ «А-Банк»: 1. письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 ; 2. письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 25 березня 2025 року (дата видачі кредиту) по 09 вересня 2025 року (дата закінчення терміну кредитування). 
11 лютого 2026 року до суду надійшли витребувані з АТ «А-Банк» докази. 
Ухвалою суду від 02 квітня 2026 року відкладено розгляд справи до 13 липня 2026 року у зв`язку з першою неявкою відповідача в судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судових засідань сповіщався належним чином шляхом надсилання судових повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав. 
Відповідач, який був належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток про виклик за адресою місця реєстрації в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подавав. Поштові конверти із судовими повістками про виклик відповідача до суду повернулися на адресу суду без вручення із зазначенням причин повернення: «Адресат відсутній». 
Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Рішенням ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№ 12307/16) визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.
Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За письмовою згодою позивача суд постановив 13 липня 2026 року ухвалу про заочний розгляд справи у відповідності до ст. 223 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд робить нижченаведений висновок.
Судом встановлено, що 25 березня 2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір № 527543-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», на сайті кредитодавця (далі – кредитний договір) (а. с. 19-28).
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 26000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».
У п. 2.3 кредитного договору встановлено, що строк, на який надається кредит: 24 тижні.
Відповідно до п. 2.4 кредитного договору стандартна процентна ставка: в день 0,7 %, фіксована. 
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору, не можу бути збільшена в односторонньому порядку. 
Відповідно до п. 2.5 кредитного договору комісія за видачу кредиту: 5200,00 грн.
Відповідно до п. 2.7 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту: 26000 грн.
Відповідно до п. 2.8 кредитного договору строк дії договору: до 09.09.2025 року.
Відповідно до п. 2.9 кредитного договору орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 53465,92 грн. 
Згідно з п. 2.11 кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка: дві тисячі п`ятсот двадцять два проценти.
Відповідно до п. 2.13 кредитного договору дата видачі кредиту: 25.03.2025.
Відповідно до п. 2.14 кредитного договору дата повернення кредиту 09.09.2025. 
Сторонами в р. 4 кредитного договору погоджено Графік платежів, відповідно до якого визначено розмір та дати для внесення позичальником платежів.
Відповідно до п. 7.3 кредитного договору підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладання договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема передачену ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. ст. 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. 
У п. 3.1 кредитного договору визначено технологію (порядок) укладення договору, а саме, що договір укладається з використанням ІКС кредитодавця, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом надання пропозиції укласти договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником. Договір укладається з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», інших нормативно-правових актів Національного банку України.
Згідно з п. 3.6 кредитного договору, укладаючи цей договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (включаючи цей договір), підписані з використанням електронного підпису Одноразовим ідентьифікатором, еквівалентними за значенням документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що цей договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скірплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи цей договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами цього договору та правил.
У п. 11.12 кредитного договору визначено спосіб перерахування позичальнику кредиту в безготівковій формі, шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, що наведений у розділі 12 договору з урахуванням умов п. 5.3.3 цього договору. 
У розділі 12 кредитного договору вказано адреси та реквізити кредитодавця й позичальника ОСОБА_1 , у т. ч. ПІП позичальника, його РНОКПП, паспортні дані, засоби зв`язку, адресу проживання, а також номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_2 (а. с. 28). 
Крім того, в анкеті клієнта (витяг з ІТС ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») указано повний номер банківського рахунку/банківської картки позичальника ОСОБА_1 для перерахування коштів: НОМЕР_3 (а. с. 51).
У розділі 7 кредитного договору визначено наслідки невиконання або неналежного виконання сторонами обов`язків за договором. Відповідно до 7.5 кредитного договору у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700000 процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 ЦК України. Сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту договору та інших платежів, що підлягають сплаті позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі договору, не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником від кредитодавця за цим договором, з урахуванням додаткових грошових коштів, одержаних позичальником від кредитодавця на підстві укладених додаткових угод до цього договору, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. 
Указаний кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікаторм UA-6983. 
До вказаного договору позивачем додані пропозиція (оферта) укласти договір № 527543-КС-001 про надання кредиту (а. с. 29-30), прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору № 527543-КС-001 про надання кредиту (а. с. 40), візуальна форма послідовності дій клієнта ОСОБА_1 (а. с. 50), анкета клієнта ОСОБА_1 (а. с. 51), а також паспорт споживчого кредиту (інформація, обов`язкова для ознайомлення позичальником), який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-7601 та який містить основні умови кредитування, аналогічні зазначеним у кредитному договорі (а. с. 15-18).
Згідно з положеннями ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.
Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі ст. ст. 526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис`за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Із урахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно з положеннями ст. ст. 526, 599, 629, 1054 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання кредиту № 527543-КС-001 від 25.03.2025 містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, у ньому зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.
Указаний кредитний договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6986 25.03.2025 о 12:43:41.
Також перед підписанням кредитного договору ОСОБА_1 ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту, де містяться основні умови кредитування.
Крім того, у договорі сторони погодили суму кредиту 26000 грн, строк дії договору - 24 тижні, до 09.09.2025, стандартну процентну ставку, порядок та умови надання кредитних коштів. 
За вказаних обставин суд уважає встановленим факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» договору про надання кредиту№ 527543-КС-001 від 25.03.2025 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні.
На підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань з надання ОСОБА_1 кредитних коштів позивачем надано підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, відповідно до якого у рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача, платник: ТОВ «Бізнес Позика», дата/час здійснення переказу: 25.03.2025 12:44, сума переказу: 26000 грн, номер платіжної картки отримувача: НОМЕР_2 , емітент платіжної картки отримувача: А-BANK, призначення переказу: перерах. коштів Сірик В.Г. ІПН НОМЕР_4 , зг. до кредитного дог. № 527543-КС-001 від 25.03.2025 Без ПДВ (а. с. 52). 
Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «А-Банк» надано інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано картку НОМЕР_1 , рахунок було закрито 16.05.2025 (а. с. 107), а також виписку про рух коштів за період з 25.03.2025 по 09.09.2025, якою підтверджується факт зарахування на вищезазначений картковий рахунок ОСОБА_1 переказу в розмірі 26000 грн одним платежем, дата зарахування: 25.03.2025 о 12:44:27 (а. с. 108-112). 
Проаналізувавши вищевказані письмові докази, суд робить висновок, що обов`язок з видачі кредиту відповідачеві позивачем виконано в повному обсязі. 
Установивши факт існування між сторонами невиконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву.
За твердженням позивача відповідач умови зазначеного кредитного договору щодо повернення грошових коштів, сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконав. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, сформованим позивачем, та довідкою про стан заборгованості станом на 06 січня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 74958 грн і складається із заборгованості за кредитом – 26000 грн., заборгованості по відсотках – 30758 грн, заборгованості по штрафах – 13000 грн, заборгованості по комісії – 5200 грн (а. с. 11-13, 14).
При цьому із вищевказаного розрахунку заборгованості судом встановлено, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися позивачем з 25.03.2025 (день видачі кредиту) по 05.09.2025 (кінцева дата строку дії договору) за стандартною процентною ставкою – 0,7 % в день, що повністю відповідає умовам, визначеним п. п. 2.4 кредитного договору та не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». 
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Докази на спростування даного розрахунку заборгованості або ж на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором відповідачем не подані. Тобто відповідач, порушуючи умови договору, взяті на себе зобов`язання не виконав, кредитні кошти в повному обсязі позивачеві не повернув, платежі, передбачені кредитним договором не здійснював, унаслідок чого в нього перед позивачем утворилася заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил ст. 1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору.
Як зазначено вище, відповідач не надав суду у встановленому порядку відзиву на позовну заяву, заперечень щодо розміру заборгованості, у зв`язку з чим він несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку, - ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.
Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Перевіривши розрахунок заборгованості, сформований позивачем, судом встановлено, що нарахування процентів відповідачеві здійснено в межах строку кредитування, установленого кредитним договором, розмір процентної ставки, за якою нараховано відсотки за користування кредитом, відповідають розміру стандартної процентної ставки, визначеному у кредитному договорі, та не суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд робить нижченаведений висновок. 
Пунктом 2.5 кредитного договору визначено, що комісія за надання кредиту – 5200 грн (а. с. 19).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» у цьому законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Таким чином включення до загальної суми заборгованості за кредитним договором комісії на видачу кредиту в сумі 5200 грн є обґрунтованим і узгоджується з умовами укладеного між сторонами договору та положеннями ЗУ «Про споживче кредитування», а тому вказаний розмір комісії за надання кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України.
Так, звертаючись до суду з позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просило стягнути з відповідача на свою користь 74958 грн кредитної заборгованості за вищевказаним договором. У складові цієї заборгованості, крім заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26000 грн, заборгованості по процентах у розмірі 30758 грн, заборгованості за комісією в розмірі 5200 грн, включена також заборгованість по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 13000 грн.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням позичальником ОСОБА_1 грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому ОСОБА_1 звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, тобто заборгованість по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 13000 грн стягненню з відповідача не підлягає. 
Постанови апеляційних судів, на які позивач посилається в позовній заяві, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 13000 грн, не мають преюдиційного значення для даної справи.
Отже, установивши вищевказані обставини, ураховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем кредитні кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд робить висновок, що позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягають частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання кредиту № 527543-КС-001 від 25.03.2025 у розмірі 61958 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26000 грн, заборгованості по процентах у розмірі 30758 грн, заборгованості за комісією в розмірі 5200 грн.
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2200,74 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 82,66 %).
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 264, 265, 279-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, заборгованість за договором № 527543-КС-001 про надання кредиту від 25.03.2025 у розмірі 61958 (шістедят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 26000 грн, суми прострочених платежів по процентах – 30758 грн, суми прострочених платежів за комісією – 5200 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 411) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) грн 74 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Заочне рішення суду може бути переглянуте Носівським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Відомості про учасників справи:
позивач: ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 13 липня 2026 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА