Справа № 212/10419/25 
2/212/656/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року м.Кривий Ріг 
Покровського районного суду міста Кривого Рогу у складі:
суддя - Ведяшкіна Ю.В.
секретар судового засідання - Розинько К.А.
у цивільній справі № 212/10419/25 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплової енергії.
В судовому засіданні брали участь:
представник позивача - Цвинда В.В.,
представник відповідача – Іванов В.О.,
в с т а н о в и в :
08.09.2025 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2020 по 31.05.2025 за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізоване опалення) у розмірі основного боргу - 38732,21 грн., інфляційні втрати – 7920,37 грн., 3% річних – 2066,43 грн., плата за абонентське обслуговування – 347,34 грн., пеня – 1530,06 грн., а всього 50596,41 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є постачальником централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідачі отримують, але не здійснюють своєчасно оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість.
17.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
07.12.2025 року представник відповідача – адвокат Іванов В.О. подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що квартира відповідача обладнана системою індивідуального опалення, та відповідно відключена від системи централізованого теплопостачання 17.08.2009 року про що складено Акт, в якому представником КПТМ зазначено про наявність наявного розриву на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, стояки заізольовані, поглиблені у стіни, система гарячого водопостачання демонтована. Акт опломбування газового лічильника складено 05.08.2009 року. Запропоновано зняти навантаження Q=0,0063 Гкал/год. Вважає, що відповідачем було здійснено встановлення системи індивідуального опалення відповідно до вимог чинного на момент здійснення монтажу законодавства, без самовільного втручання в систему централізованого опалення, тобто позивач послу з теплової енергії (централізованого опалення) відповідачу не надає, та відповідно, безпідставно нараховує вартість за таку послугу. Крім того, зазначено, що позивач просить стягнути заборгованість за період 01.11.2020 по 30.05.2025. Відповідно до ст. ст. 256-258 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три року. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином вважає, що позивач намагається стягнути неіснуючу заборгованість поза існуючими строками позовної давності, тому просив відмовити в задоволенні позову.
16.12.2025 року представником Позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого, він заперечував проти обставин, наведених у відзиві посилаючись на те, що АТ «КТЦ» є надавачем послуги з постачання теплової енергії, в тому числі і в Покровському районі міста Кривого Рогу, з 01.10.2013. На абонентському обслуговуванні Товариства перебував будинок АДРЕСА_2 . Управління та обслуговування будинку здійснювалося ЖБК «Жовтень-5». Між АТ «КТЦ» та ЖБК «Жовтень-5», як з юридичною особою, що здійснює управління будинком, було укладено договір про надання послуг з постачання теплової енергії №150 від 21.10.2013. За спірною адресою було відкрито один особовий рахунок. 17.03.2019 членами ЖБК «Жовтень-5» були проведені загальні збори, на яких останніми прийнято рішення про розірвання угоди між АТ «КТЦ» та ЖБК «Жовтень-5», а саме договору про надання послуги з постачання теплової енергії №150 від 21.10.2013, та укласти індивідуальні договори на отримання послуги з постачання теплової енергії з постачальником такої послуги по особистим рахункам. Прийняте рішення було зафіксоване протоколом №11 від 17.03.2019. 14.09.2020 голова правління ЖБК «Жовтень-5» Джакаєв А.І. звернувся до Товариства з заявою про переведення мешканців будинку АДРЕСА_2 на окремі особові рахунки. 08.10.2020 на підставі наказу Т.в.о. голови правління Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» Савчука П.К. №214 Товариством були вжиті заходи щодо припинення дії договору купівлі-продажу теплової енергії №150 від 21.10.2013, прийняття на абонентський облік споживачів та відкриття особових рахунків по житловим приміщенням за спірною адресою. Особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 , відкритий з 2020 року. Власники вказаної квартири після відкриття особового рахунку до Товариства не зверталися, документи, що підтверджують відключення квартири від системи централізованого опалення не надавали, тому Позивач правомірно здійснив нарахування заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.
Крім того, послався на те, що внутрішньобудинкова система опалення кожного багатоквартирного будинку – це складна гідравлічна конструкція, що вимагає розробки проектної документації, грамотного монтажу та відповідного налагодження. Проектування системи опалення будинку починається з проведення теплотехнічних і гідравлічних розрахунків, які дозволяють визначити потужність системи опалення, тип і кількість опалювальних приладів в приміщеннях, витрату, параметри теплоносія, необхідного для створення комфортних температурних умов у всіх приміщеннях будинку. Гідравлічним розрахунком визначається опір опалювальної системи будинку і на цій основі – тиск, необхідний для забезпечення циркуляції теплоносія в будинку. Тому будь-яке втручання (ремонт із заміною приладів обладнання) у внутрішньобудинкову систему потребує наявності дозволу на зміни у проекті, а також інформування теплопостачального підприємства про те, що були проведені відповідні зміни. Адже внутрішньобудинкова система була запроектована і введена в дію відповідно до розрахункових показників, і будь-яке самовільне втручання (заміна приладів опалення або труб на ті, які не відповідають проектним розрахункам) призводить до змін у технологічних показниках роботи системи, та веде до її розбалансування. Самовільне втручання та зміни у внутрішньобудинковій системі опалення заборонені згідно чинного законодавства. Ці дії негативно впливають на гідравлічне регулювання будинку, що спричиняє неякісне надання послуг з центрального опалення іншим споживачам будинку. 
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (діяли на момент виникнення спірних правовідносин), споживачі зобов`язані дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушень законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово комунальних послуг. Власник квартири не має права самовільно змінювати систему опалення та здійснювати від`єднання та приєднання до мереж централізованого опалення, адже при проектуванні будинку закладається засіб централізованого теплопостачання, згідно з вимогами відповідних будівельних норм щодо питань влаштування системи опалення, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі при проектуванні гідравлічно ув`язані для забезпечення стабільної роботи системи опалення будинку. Переобладнання системи опалення призводить до розбалансування внутрішньобудинкової системи опалення, яке належить до інженерної системи будинку як цілісного майнового комплексу. Будь-яке втручання в систему шляхом зміни гідравлічного опору (заміна та встановлення додаткових приладів опалення, зменшення діаметру трубопроводів, не встановлення перемичок біля приладів опалення на транзитних трубопроводах, встановлення металопластикових труб, прокладання трубопроводів під підлогою) погіршує роботу системи загалом, чим порушуються права інших мешканців, що є недопустимим за Цивільним кодексом України. 
Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.06.2005 року, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства. Цією ж Постановою встановлено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі – Порядок), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку (секції, під`їзду) або його окремих приміщень при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП. Порядком установлено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. 
Дія цього Порядку не поширюється на власників, наймачів (орендарів) окремих приміщень, які були відокремлені від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та користуються автономним теплопостачанням до набрання чинності цим Порядком. 
Для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади для розгляду питання щодо відключення від мережі централізованого опалення з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке заноситься до протоколу. При позитивному рішенні, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. 
Відповідно до наданого Відповідачем витягу із протоколу №9 від 10.04.2009 за вих. №2512/8, останній звертався до комісії для розгляду питання щодо відключення його квартири від системи централізованого опалення. Однак, цей витяг підтверджує лише факт звернення для розгляду можливості такого відключення і ні в якому разі не підтверджує факт надання дозволу. Крім того, зазначений витяг містить перелік дій, які власник квартири повинен виконати для розгляду питання щодо влаштування додаткового (не альтернативного) індивідуального опалення. І це зрозуміло чому, адже в 2009 році було заборонено відключення окремих житлових приміщень, а дозволено було лише будинком в цілому. По закінченню робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні комісії, сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Отже, чинне в Україні законодавство передбачає імперативний порядок відключення споживача від системи централізованого опалення, що свідчить про те, що єдиним належним та допустимим доказом відключення квартири від системи централізованого опалення є відповідний акт про відключення встановленого зразку, який є затвердженим постійно діючою міжвідомчою комісією. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено (аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 квітня 2018 року у справі №212/2214/15-ц, постанові від 8 липня 2020 року в справі № 554/946/18).
Наданий Позивачем Акт №2 від 17.08.2009 та складений КПТМ «Криворіжтепломережа» не відповідає встановленій Порядком формі, не містить інформації про номер та дату протоколу міжвідомчої комісії, яким затверджено відповідний акт про відключення. 
Отже, будь-яких доказів, які б підтверджували законність відключення квартири за спірною адресою від системи централізованого опалення Позивачем не надано.
Крім того зазначив, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв й на час ухвалення оскаржуваного рішення суду. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID 19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, продовжено на строк дії карантину. У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом. Враховуючи, що законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року, вважає, що Позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.
16.04.2026 року представник відповідача – адвокат Іванов В.О. подав до суду клопотання в якому просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
В судовому засіданні представник позивача Цвинда В.В. позов підтримав, з підстав наведених у позовній заяві, та відповіді на відзив, та просив його задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача – адвокат Іванов В.О. позов не визнав з підстав, наведених у відзиві, та просив відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.10.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі та мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 »; з 11.07.1998 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.31); згідно Договору купівлі – продажу від 04.07.1998 року є власником квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26-27).
Згідно інформації, наведеної у позові, яка відповідачем не оспорюється, на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12 жовтня 2011 року № 343 та згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.07.2013 року № 01/25-0940 щодо надання погодження на передачу теплових мереж та ТРП, Державному підприємству “Криворізька теплоцентраль” доручено прийняття функції забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Покровському, Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах міста (опалення та гаряче водопостачання), прийняти на балансовий облік об`єкти теплопостачання у зазначених районах міста в порядку, визначеному чинним законодавством України, від КПТМ “Криворіжтепломережа”. 01.10.2013 року відбулася передача об`єктів теплопостачання від КПТМ “Криворіжтепломережа” до ДП “Криворізька теплоцентраль” для забезпечення мешканців вищезазначених районів міста тепловою енергією та послугою з централізованого опалення та гарячого водопостачання; пізніше в результаті проведення державної реєстрації змін, пов`язаних зі зміною типу товариства товариству надано нове найменування - Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль».
АТ «Криворізька теплоцентраль» є надавачем послуги з постачання теплової енергії, в тому числі і в Покровському районі міста Кривого Рогу, з 01.10.2013.
На абонентському обслуговуванні Товариства перебував будинок АДРЕСА_2 .
Управління та обслуговуванням будинком здійснювалося ЖБК «Жовтень-5». 
Між АТ «КТЦ» та ЖБК «Жовтень-5», як з юридичною особою, що здійснює управління будинком, було укладено договір про надання послуг з постачання теплової енергії №150 від 21.10.2013. За спірною адресою було відкрито один особовий рахунок. 
17.03.2019 членами ЖБК «Жовтень-5» були проведені загальні збори, на яких останніми прийнято рішення про розірвання угоди між АТ «КТЦ» та ЖБК «Жовтень-5», а саме договору про надання послуги з постачання теплової енергії №150 від 21.10.2013, та укласти індивідуальні договори на отримання послуги з постачання теплової енергії з постачальником такої послуги по особистим рахункам. Прийняте рішення було зафіксоване протоколом №11 від 17.03.2019 (а.с.89). 
14.09.2020 голова правління ЖБК «Жовтень-5» Джакаєв А.І. звернувся до Товариства з заявою про переведення мешканців будинку АДРЕСА_2 на окремі особові рахунки (а.с.90). 
08.10.2020 на підставі наказу Т.в.о. голови правління Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» Савчука П.К. №214 Товариством були вжиті заходи щодо припинення дії договору купівлі-продажу теплової енергії №150 від 21.10.2013, прийняття на абонентський облік споживачів та відкриття особових рахунків по житловим приміщенням за спірною адресою. Особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 , відкритий з 2020 року. Власники вказаної квартири після відкриття особового рахунку до Товариства не зверталися, документи, що підтверджують відключення квартири від системи централізованого опалення не надавали (а.с.91).
На підтвердження факту належного виконання АТ «Криворізька теплоцентраль» зобов`язання по постачанню теплової енергії відповідачам в період часу 01.11.2020 по 31.05.2025, позивачем надано Акти від 03.11.2020 року, від 15.04.2021 року, від 28.10.2021 року, від 05.04.2022 року, від 04.11.2022 року, від 28.03.2023 року, від 13.11.2023 року, від 28.03.2024 року, від 21.12.2024 року, від 27.03.2025 року, відповідно до яких, в зазначений період на початку опалювального періоду було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а по закінченню опалювального періоду було припинено подача теплоносія до будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.17-21).
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1, 3 статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з ч. 1-4 ст. 19 зазначеного Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово – комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово – комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
З наданих представником відповідача доказів вбачається, що станом на серпень 2009 року в квартирі відповідачів було встановлено автономне опалення з відключенням від мережі централізованого теплопостачання.
Згідно п. 24 - 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. 
09.12.2005 року за № 1478/11758 Міністерством юстиції України зареєстровано Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення № 4 від 22.11.2005 року, відповідно до п. 1.2 якого, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП, призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії.
Внесені у Порядок зміни Наказом № 169 від 6.11.2007 року унеможливлюють відключення від мережі централізованого опалення окремих приміщень у житловому будинку.
На спростування заявлених позивачем вимог, представником відповідача суду надано наступні докази:
- витяг з протоколу № 2 від 24.02.2009 року загальних зборів членів ЖБК «Жовтень – 5», відповідно до якого члени ЖБК «Жовтень – 5» згодні з встановленням автономного опалення ОСОБА_2 (а.с.44);
- лист – погодження від 30.04.2009 року виданий КП «Кривбасводоканал» на ім`я ОСОБА_4 , в якому наведені умови за яких можливе встановлення додаткового індивідуального опалення та гарячого водопостачання (газовий котел) в квартирі АДРЕСА_3 , поверх – АДРЕСА_4 (а.с.45);
-Акт № 2 (391) від 17.08.2009 року складений Криворізьким підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа», відповідно до якого при обстеженні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , абонент ОСОБА_2 , встановлено наявність розриву на системі централізованого опалення, гарячого водопостачання, стояки заізольовані, утоплені в стіни, система гарячого водопостачання демонтована, пакет документів наявний; в приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника від 05.08.2009; пропонується зняти навантаження Q=0,0063 Гкал/год. За самовільне підключення до мереж КП «Кріворіжтепломережа» несе відповідальність споживач ОСОБА_2 .. Зазначений акт підписаний представником КПТС та споживачем (а.с.46,47);
-робочий проект газопостачання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , складений ВАТ по газопостачанню і газифікації «Криворіжгаз», який крім іншого містить Технічні умови № 3288 для розробки проекту додаткового індивідуального опалення та системи гарячого водопостачання приміщення, що розташоване в житловому будинку, видані КПТМ «Кріворіжтепломережа» 28.05.2009, на підставі витяг з протоколу № 9 засідання комісії з розгляду питання щодо відключення споживачів від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання від 02.04.2009 року, які містять перелік технічних умов для розробки проекту додаткового індивідуального опалення (а.с48-56);
-робочий проект реконструкції існуючої системи опалення приміщень квартири в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , розроблений ПП «Термогазбуд» , на титульній сторінці якого наявний штамп КПТМ «Кріворіжтепломережа» із позначкою «узгоджено», наявні підписи начальника та інженера, та дата 24.06.2009 (а.с.57-69) . 
Зазначений робочий проект містить Витяг із протоколу № 9 засідання комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання від 02.04.2009, в якому перераховані умови для розгляду питання щодо влаштування додаткового індивідуального опалення та гарячого водопостачання (газовий котел) ОСОБА_2 , яка мешкає в 3-х кімнатній квартирі АДРЕСА_5 (а.с.70);
-Акт прийняття газового лічильника, відповідно до якого 15.08.2009 в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_2 , встановлено газовий лічильник (а.с.71);
-Акт прийомки в експлуатацію газифікованого об`єкту, складений співробітниками ПП «СГК Прометей», відповідно до якого в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено газовий котел (а.с.72).
Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми законодавства, в тому числі ті які були чинні станом на відключення квартири відповідача від мережі централізованого опалення, суд вважає доведеним, що станом на дату проведення відповідачем дій по відключенню квартири від мережі централізованого опалення та встановлення в квартирі автономного опалення, тобто станом на серпень 2009 року, Законодавство України не передбачало можливість відключення від мережі централізованого опалення окремої квартири в багатоквартирному будинку, а передбачало можливість відключення багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. 
При цьому надані представником відповідача документи не відповідають встановленому на той час Порядку відключення приміщення квартири від мережі централізованого опалення. Та хоча судом встановлено, що станом на серпень 2009 року в приміщенні квартири відповідача прилади опалення не приєднані до централізованої системи опалення, але підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином АТ «Криворізька теплоцентраль» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. 
Отже, враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 станом на серпень 2009 року отримала передбачені чинним на той час законодавством дозвільні документи на встановлення індивідуального опалення в квартирі, розташованій в багатоквартирному житловому будинку; а надані відповідачем документи щодо встановлення газового котла, суд до уваги не приймає, оскільки зазначені документи стосуються встановлення додаткового індивідуального опалення; а самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.
Тобто, суд погоджується з доводами позивача про те, що Відповідач не дотрималася встановленого законом порядку відключення квартири від системи централізованого опалення, та відповідно, самовільно відключилися від мереж централізованого опалення, тому не підлягає звільненню від оплати за послуги з теплопостачання,  оскільки самовільне відключення споживача не може ототожнюватися з ненаданням послуги з вини теплопостачальної організації (постанова Верховного Суду України № 6-1192цс15 від 11 листопада 2015 року).
У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

Так, згідно наданого Позивачем розрахунку заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2020 по 31.05.2025 за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізоване опалення) у розмірі основного боргу - 38732,21 грн., інфляційні втрати – 7920,37 грн., 3% річних – 2066,43 грн., плата за абонентське обслуговування – 347,34 грн., пеня – 1530,06 грн., а всього 50596,41 грн.
Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, то суд зазначає про наступне.
Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, у даному випадку представник відповідача у відзиві просив її застосувати (зворот а.с.36).
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Щодо заперечень представника позивача про застосування судом строку позовної давності необхідно зазначити наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.
У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641 карантин продовжувався, відповідно, до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня, до 31 липня, до 31 серпня 2020 року на усій території України.
02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, в тому числі ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину».
17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закон пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України(далі -ЦПК України) викладено в такій редакції: « Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.
Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» закінчився 06 серпня 2020 року.
Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Отже, відповідно до наведених норм закону 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчився 06 серпня 2020 року.
Аналогічні висновки щодо перебігу процесуальних строків містяться в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 932/3458/20 (провадження № 61-12447св20), від 16 червня 2021 року у справі № 675/1437/19 (провадження № 61-2867св21).
Разом із тим, позивач не звертався до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку та не надав суду належні та допустимі докази того, що у нього існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, для звернення з позовом до суду у строк, передбачений частиною першою статті 261 ЦК України.
Отже, враховуючи, що із зазначеним позовом представник Позивача звернувся до суду 08.09.2025 року, тому у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості, яка утворилася за період з 01.11.2020 по 08.09.2022, щодо основної вимоги так і до додаткових вимог, слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.
Крім того, відповідно до відповідно до п. 1 Постанови КМУ від 05 березня 2022 року № 206 “Деякі питання оплати житлово — комунальних послуг в період воєнного стану” установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово — комунальні послуги (зазначена редакція п. 1 Постанови діяла з 24.02.2022 року по 29.12.2023 року; крім того, враховуючи вимоги п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, відповідно до яких, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Отже, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, пені підлягають задоволенню за період з 08.09.2024 по 31.05.2025.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню у частині стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення, яка утворилась за період з 09.09.2022 року по 31.05.2025 року в розмірі 19147,36 грн. - основного боргу, 273,18 грн. – плата за абонентське обслуговування; за період з 08.09.2024 по 31.05.2025 інфляційні втрати - 101,79 грн., пеня – 43,50 грн., а всього 19565,83 грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума понесених ним судових витрат по оплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам ( позов задоволено на 38,7 %) у розмірі 1171,84 грн.
При цьому клопотання представника відповідача – адвоката Іванова В.О. від 16.04.2026 року про стягнення з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. підлягає частковому задоволенню за таких обставин.
На підтвердження зазначеного клопотання представником відповідача суду надано Договір про надання правової (правничої) допомоги від 03.12.2025 року, укладений між адвокатом Івановим В.О. та відповідачкою ОСОБА_2 , відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу у справі № 212/10419/25; розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату становить 8000,00 грн. (а.с.106); довідка від 03.12.2025 року, відповідно до якої ОСОБА_2 сплатила адвокату Іванову В.О. грошові кошти на виконання умов Договору про надання правової (правничої) допомоги від 03.12.2025 року у розмірі 8000,00 грн. (а.с.107); Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 03.12.2025 року, відповідно до якого адвокатом надані наступні послуги: юридична консультація – (1 година) – 1000,00 грн., підготовка та направлення відзиву на позовну заяву (2 години) – 4000,00 грн., участь у судових засіданнях – 3000,00 грн. (зворот а.с.107); Акт приймання – передачі (послуг) від 25.02.2026 року, відповідно до якого адвокатом надано відповідачу ОСОБА_2 послугу (правнича допомога) на загальну суму 8000,00 грн. (а.с.108).
Від представника позивача у відповідності до ч. 5 ст. 137 ЦПК України не надходило клопотання про зменшення судових витрат.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких підстав, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума понесених ним судових витрат по оплаті правничої допомоги пропорційно задоволеним позовним вимогам ( позов задоволено на 38,7 %) у розмірі 4904,00 грн.(8000,00 грн. : 100= 80 х (61,3%- відмовлено в задоволенні позову)= 4904,00 грн.)
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 112, 80-82, 114, 263-265, 280 ЦПК України , суд,-
у х в а л и в :
Позов Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплової енергії - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 09.09.2022 року по 31.05.2025 року в розмірі 19147,36 грн. - основного боргу, 273,18 грн. – плата за абонентське обслуговування; за період з 08.09.2024 по 31.05.2025 інфляційні втрати - 101,79 грн., пеня – 43,50 грн., а всього 19565 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 83 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір в розмірі 1171,84 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті правничої допомоги в розмірі 4904,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дні вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін:
Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», код ЄДРПОУ 00130850, юридична адреса: Дніпропетровської обл., м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складений 14.09.2026 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна