ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1777/26 Справа № 180/89/26 	  	Суддя у 1-й інстанції -  ОСОБА_1  Суддя у 2-й інстанції -                 ОСОБА_2 	

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Кривий Ріг 
колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача      ОСОБА_2 ,
суддів       ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання    ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора       ОСОБА_6 ,
захисника адвоката      ОСОБА_7 ,
обвинуваченого     ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за № 12026046330000006 за апеляційною скаргою керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 
22.09.2010 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ч. 3 ст. 185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
05.05.2011 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
22.08.2011 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
16.10.2015 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;
28.12.2018 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ч. 3 ст. 185, 75 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
15.02.2019 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 20.03.2019. Звільнений 05.11.2024 р. із Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області № 21 у зв`язку з відбуттям строку покарання;
31.10.2025 р. Марганецьким міським судом Дніпропетровської області ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт, вирок набрав законної сили 02.12.2025 року,
визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком приєднано невідбуте покарання у виді 200 годин громадських робіт за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31.10.2025 року, що відповідає 25 дням пробаційного нагляду відповідно до вимог ч. 1 ст. 72 КК України, та остаточно призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів.
Покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, -
в с т а н о в и л а :
вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року встановлено, що вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31.10.2025 у судовій справі № 180/2224/25, провадження 1-кп/180/197/25, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
До Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 04.12.2025 з Марганецького міського суду Дніпропетровської області надійшло розпорядження про виконання вироку Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31.10.2025 щодо засудженого ОСОБА_8 . Вказане розпорядження того ж дня прийняте до виконання з направленням виклику засудженому.
16.12.2025 ОСОБА_8 у приміщенні Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Незалежності, 31, ознайомлено з умовами та порядком відбування покарання відповідно до вимог ст.ст. 37, 40 Кримінально-виконавчого кодексу України та попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. У цей же день, ОСОБА_8 вручено направлення на відбування покарання у виді громадських робіт до комунального підприємства «Комунальник» Марганецької міської ради, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Лесі Українки, будинок4-А, згідно якого засуджений повинен приступити до відпрацювання громадських робіт 18.12.2025. Однак, ОСОБА_8 станом на 22.12.2025 до КП «Комунальник» ММР не з`явився, не надав направлення та не приступив до відпрацювання громадських робіт.
30.12.2025 ОСОБА_8 у приміщенні Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області попереджено, що у разі продовження порушення порядку та умов відбуття покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України. А також, 30.12.2025 від ОСОБА_8 було відібрано пояснення працівником НРВ № 3 ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області стосовно його неявки до КП«Комунальник» ММР, і останній пояснив, що не приступив до відпрацювання громадських робіт, не маючи на те поважних причин, він не хворів, до лікарні не звертався, перешкод для цього немає та цілком розуміє наслідки, що він буде притягнутий до кримінальної відповідальності. 
08.01.2026 у ОСОБА_8 в приміщенні Нікопольського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області було відібрано пояснення працівником НРВ № 3 ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, стосовно його неявки до КП«Комунальник» ММР, і останній пояснив, що перешкод для відпрацювання громадських робіт немає, та він не має наміру відпрацьовувати призначені йому громадські роботи.
Отже, ОСОБА_8 , знаючи про обов`язок відбування покарання у виді громадських робіт та про відповідальність за ухилення від виконання призначеного судом покарання, уперіод часу з 18.12.2025 р. по 20.01.2026 р. умисно, без поважних причин не з`являвся до КП«Комунальник» ММР, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Лесі Українки, будинок4-А, та не приступив до відбуття покарання, про причини неявки не повідомив адміністрацію КП«Комунальник» ММР і працівників уповноваженого органу з питань пробації.
На вказане рішення місцевого суду керівник Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31.10.2025 року та остаточно призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 25 днів. Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На обґрунтування своїх вимог вказує, що положення ст. 59-1 КК України передбачає ряд обов`язків, які обов`язково покладаються на обвинуваченого, крім того суд може покласти й інші обов`язки, передбачені ч. 3 ст. 59-1 КК України. У разі призначення покарання у виді пробаційного нагляду особа зобов`язана виконувати обов`язки, які покладаються завжди. 
Зауважує, що структура покарання у виді пробаційного нагляду полягає в покладенні певних обов`язків на засудженого з визначенням строку, упродовж якого він має їх виконувати, а тому призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без встановлення відповідних обов`язків. При цьому, призначення за вчинення кримінального правопорушення покарання у виді пробаційного нагляду без зазначених обов`язків, є помилковим, оскільки в такому випадку, не виконуються загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України та імперативна норма, передбачена ч. 2 ст. 59-1 КК України. 
Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_8 основне покарання у виді пробаційного нагляду на певний термін, не поклав на обмежувальні обов`язки, які є невід`ємними елементами цього виду покарання, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури та просила її задовольнити, захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін; перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 2 КПК Українизавданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно дост. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаним вимогам вирок суду першої інстанції відповідає не в повній мірі. 
З вироку суду вбачається, що провадження розглянуто в порядку спрощеного провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 та доведеність його вини у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 389 КК України, апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора про незастосуванням наглядових та соціально-виховних заходів при призначенні основного покарання ОСОБА_8 є слушними.
Суд першої інстанції призначив остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 389 КК України з урахуванням положень ст. 70 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днівіз покладенням відповідних обов`язків, при цьому призначаючи основне покарання за вчинення кримінального проступку за даним вироком не встановив обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.
Проте, такий принцип призначення місцевим судом покарання не ґрунтується на вимогах кримінального закону, оскільки відповідно до положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 
1)у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 
3)3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 59-1 КК України, покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
При цьому ч. 2 ст. 59-1 КК України визначено, що суд покладає на засудженого до пробаційного нагляду такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Тобто, з аналізу вищевказаних вимог кримінального закону вбачається, що положення, передбачені ч. 2 ст. 59-1 КК України, є імперативною нормою.
Таким чином, при призначенні покарання у виді пробаційного нагляду на обвинуваченого в обов`язковому порядку мають бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, тобто є невід`ємною частиною даного видку покарання. 
Вказаних норм суд першої інстанції не дотримався та помилково призначив основне покарання у виді пробаційного нагляду без застосування наглядових та соціально-виховних заходів.
Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 та призначаючи йому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду, не поклав на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, що є обов`язковим у разі призначення такого виду покарання за кожне кримінальне правопорушення, не зважаючи на необхідність подальшого застосування сукупності вироків або кримінальних правопорушень. 
Не дотримання судом першої інстанції наведених вимог закону, призвело до неправильного застування закону України про кримінальну відповідальність та є підставою для скасування вироку в частині призначеного покарання ОСОБА_8 . 
Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 59-1 КК України, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України є підставою для скасування вироку та ухвалення нового вироку.
Згідно роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №1 «Про практику постановлення судами вироків при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку», у разі коли в апеляційній скарзі ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого шляхом призначення йому більш суворого покарання, то у разі задоволення апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції скасовується та ухвалюється новий вирок.
На підставі викладеного, вирок суду першої інстанціїв частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом у цій частині нового вироку.
Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 , задовольнити.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.
На підставі п.п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: 
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31.10.2025 року, у виді 200 годин громадських робіт, що відповідає 25 дням пробаційного нагляду, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 25 (двадцять п`ять) днів.
На підставі п.п. 1-3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: